ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/23954/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року в адміністративній справі №160/23954/21 (головуючий суддя першої інстанції  Златін С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

     В С Т А Н О В И В :
Позивач 25.11.2021  року (згідно  штампу  на  поштовому  конверті) звернувся  до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області  щодо не призначення йому пенсії за вислугу років на підставі п.«а» ч.1  ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити мені пенсію за вислугу років на підставі п.«а» ч.1  ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,  та деяких інших осіб»   з 15.07.2021 року,  виходячи з вислуги років 37 років 05 місяців 06 днів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  24 грудня 2021 року позовні  вимоги  задоволено. 
Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області  щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п.«а» ч.1  ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  протиправною.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 15.07.2021 року, виходячи з вислуги років 37 років 05 місяців 06 днів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати  рішення суду та ухвалити нове рішення  про  відмову  в  задоволенні  позовних  вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач на час звільнення зі  служби 14.07.2021 року не має необхідної календарної вислуги  років 25  календарних  років і  більше,  а  згідно  наказу  наявні  лише 19 років 05  місяців 15 днів.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не  подав.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 проходив службу на посаді молодшого інспектора 2  категорії  відділу охорони Української психологічної лікарні з суворим наглядом.
Наказом відділу охорони Української психологічної лікарні з суворим наглядом №92/ОС-21 від 13.07.2021 року позивач звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України  з 14.07.2021  року (19).
Згідно вказаного наказу вислуга років станом на день звільнення в календарному обчисленні складає 19 років 05 місяці 15 днів, у пільговому  обчисленні складає  37 років                    05 місяці 06 дні.
Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії та матеріали про призначення пенсії за вислугу років.
Пенсійний  орган листом від 08.11.2021 року №0400-010311-8/145956 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ч.1  ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з посиланням на те, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу                           25 календарних років і більше,  в  той  час  як  у  позивача вислуга в  календарному обчисленні складає лише 19 років 05 місяці 15 днів (а.с.24).
Позивач, не погодившись з відмовою пенсійного органу, оскаржив таку відмову до  суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не  вбачає  підстав  для  задоволення  апеляційної  скарги  з  огляду  на  таке.
Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до  Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
За приписами ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» особам, які проходять службу в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за  переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі по  тексту - Закон №2262) пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років  і більше.
Відповідно до ст.17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок визначений Кабінетом Міністрів України у постанові №393 від 17.07.1992 року (далі по  тексту - Постанова №393).
Відповідно до пп.«г» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Отже, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон №2262. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена постановою КМУ №393.
Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій               за вислугу років належать і ті акти, що передбачають кратне (пільгове) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а та підтримана постановою об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а.
Отже, чинне законодавство (як Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», так і постанова №393) передбачає можливість обчислення календарних років для призначення пенсії за вислугу років у пільговому обчисленні, а тому доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звільнення вислуга років позивача складає у пільговому обчисленні 37 років 5 місяців 6 днів, з урахуванням норм Порядку №393. Позивач звільнений зі служби - 14.07.2021 року.
Таким чином, відповідач при розгляді документів позивача про призначення пенсії                            за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 37 років 5 місяців 6 днів.
Враховуючи  вказані  вище  обставини в  їх  сукупності,  апеляційний  суд  дійшов  висновку  про  задоволення  позовних вимог,  як  вірно  зазначив  і  суд  першої інстанції. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та  обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року в адміністративній справі №160/23954/21 залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року в адміністративній справі №160/23954/21  залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена  в  касаційному  порядку, крім  випадків,  передбачених  пунктом 2 частини 5 статті  328  КАС  України.  

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак