ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 серпня 2022 року           справа №360/5936/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі  №360/5936/21 (головуючий І інстанції Захарова О.В.)   за позовом   ОСОБА_1 до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2021 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 прийняте на Другому засіданні Першої сесії Восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».
До позовної заяви позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду (арк. спр. 23-24), в обґрунтування якої зазначив, що з 2020 року тимчасово перебував за межами України.
Повернувшись в вересні 2021 року до с. Привілля дізнався, що Привільська сільська рада 05 серпня 2021 року припинила своє існування та була приєднана до Лозно-Олександрівської об`єднаної територіальної громади. Підставою цього є, зокрема, спірне  рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10.
Таким чином, про існування рішення дізнався тільки в серпні 2021 року. 
Також тривала відсутність та необізнаність пов`язані з запровадженням карантинних заходів на території України та інших держав.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року позов залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції ухвалою від 15.11.2021 року визнав  поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом та відкрив провадження  у справі. Отже, суд першої інстанції вже вирішив питання поновлення строку звернення до суду, задовольнив клопотання позивача про його поновлення, тому ухвала від 12.01.2022 року є порушенням норм процесуального права.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
12 жовтня 2021 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 прийняте на Другому засіданні Першої сесії Восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».
До позовної заяви позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду (арк. спр. 23-24), в обґрунтування якої зазначив, що з 2020 року тимчасово перебував за межами України.
Повернувшись в вересні 2021 року до с. Привілля дізнався, що Привільська сільська рада 05 серпня 2021 року припинила своє існування та була приєднана до Лозно-Олександрівської об`єднаної територіальної громади. Підставою цього є, зокрема, спірне  рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10.
Таким чином, про існування рішення дізнався тільки в серпні 2021 року. 
Також тривала відсутність та необізнаність пов`язані з запровадженням карантинних заходів на території України та інших держав.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 року позов залишено без руху (а.с.27-29).
В ухвалі суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем, запропонував позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання, зокрема, обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними належними доказами.
08 листопада 2021 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2021 надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду (арк. спр. 36-39).
В обґрунтування пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що в 2020 році тимчасово виїхав з місця реєстрації та проживав за межами Привільської ОТГ, проте документально підтвердити цього не може, але до вересня 2021 року дійсно не мешкав у Привіллі та не приїзжав за місцем реєстрації.
Повернувшись в вересні 2021 року до с. Привілля, дізнався, що Привільська сільська рада 05 серпня 2021 року припинила своє існування та була приєднана до Лозно-Олександрівської об`єднаної територіальної громади згідно реєстру юридичних осіб - 05.08.2021, номер запису: 1003781120020000015.
Підставою цього є, зокрема, рішення № 1/10 від 10 грудня 2020 року прийняте на другому засіданні першої сесії восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».
Таким чином, про існування спірного рішення позивач дізнався тільки в серпні 2021 року.
Також зазначив, що рішення було оприлюднено лише в одному місті - на сайті Лозно-Олександрівської територіальної громади, але він був членом Привільської сільської об`єднаної територіальної громади, та в зв`язку з чим «виявляв належну зацікавленість» саме сайтом Привільської громади. Але на сайті Привільської територіальної громади ніколи не розміщувалось рішення, яке оскаржує позивач.
Привільська територіальна громада с самого початку була включена до перспективного плану формування території громад Луганської області як спроможна громада, до цього неодноразово оприлюднювалися проекти майбутніх районів в Україні, відповідно до яких на Луганщині, за проектом, Привільська сільська об`єднана територіальна громада залишалася, та не мала увійти до складу інших громад, тому у позивача були відсутні підстави цікавитися іншими сайтами громад, ніж Привільської.
Просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк, надавши позивачу можливість реалізувати право звернення до суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року визнано поважними причини пропуску строку та поновлено позивачу строку звернення до суду; відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) (а.с.42-43)
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду в зв`язку з пропущенням строку звернення до суду на підставі ст.123, п.8 ч.1 ст.240  КАС України (а.с.145-147)
Залишаючи позовну заяву без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі від 15 листопада 2021 року судом передчасно зроблено висновок про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, що позивач пропустив строк звернення до суду та не навів поважних причин його пропуску.
Оцінка суду.
За приписами пункту п`ятого частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
На підставі частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною другою статті 123 КАС України визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, у разі неподання позивачем заяви з обґрунтованими підставами поновлення строку або, якщо зазначені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними, суд повертає заяву.
На підставі частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як визначено частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Відповідно до частини третьої статті 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Згідно частини восьмої статті 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху (…).
Як свідчать матеріали справи, позивач разом з позовною заявою надав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Судом першої інстанції позов залишено без руху, визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду  та запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання, зокрема, обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними належними доказами.
Позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надана нова заява про поновлення строку звернення до суду, в якій викладені майже такі причини поважності пропуску строку, як і в первісному клопотанні, доданому до позову.
Суд першої інстанції, розглянувши заяву позивача на виконання ухвали про залишення позову без руху, визнав причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновив пропущений процесуальний строк та відкрив провадження у справі.
Таким чином, судом першої інстанції при відкритті провадження у справі вже було вирішено питання щодо визнання причин пропуску строку поважними та поновлення позивачу строку звернення до суду.
Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави, визначені процесуальними нормами, для перегляду своїх висновків щодо поважності  причин пропуску позивачем  строку звернення до суду, як наслідок, були відсутні підстави для висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду без поважних причин. 
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ).
Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «“Дія-97” проти України», заява № 19164/04, § 47).
У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»)
Відповідно до Рішення від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права. 
Так, Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Правова визначеність передбачає стабільність і цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної та судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права, а також прозорість і демократизм при прийнятті владних рішень.
Суд також враховує принцип законних очікувань, який є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Таким чином,  суд зазначає, що з огляду на принцип правової визначеності, позивач мав всі передбачені процесуальним законом  підстави очікувати на судовий розгляд його позовної заяви судом після поновлення пропущеного строку  звернення до суду. 
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання доступу до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенніпо справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Підсумовуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, спочатку визнавши причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновивши строк звернення до суду та відкривши провадження у справі, а потім  переглянувши свої попередні висновки щодо поважності причин пропуску позивачем строку, не дотримався принципу правової визначеності, чим обмежив доступ позивача до правосуддя.  
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування  ухвали про залишення позову без розгляду.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає  задоволенню, а ухвала суду першої інстанції  - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі  №360/5936/21– задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі  №360/5936/21 – скасувати і направити справу для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 серпня 2022 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                       А.В. Гайдар

                                                                                                                    Е.Г. Казначеєв