РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року
м. Рівне

Справа № 565/624/19
Провадження № 22-ц/4815/311/22

Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий: Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від21 жовтня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2019 року в Кузнецовський міський суд звернулось АТ КБ «Приватбанк» з цивільним позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтовується наступним. Кредитний договір складають: заява-анкета відповідача від 16.03.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку із Пам`яткою клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна». Банк належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором. В свою чергу, відповідач не виконує взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. У зв`язку з чим станом на 12.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 19083,44 грн., яка складається із: 1998,33 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15200,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 499,77 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. – штраф (фіксована частина); 884,93 грн. – штраф (процентна складова).

Рішенням Кузнецовського міського суду від 21 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ”Приватбанк” 1998 гривень 33 копійки.У задоволенні позову у іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "Приватбанк" вказує на те, що банк не згідний з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами, вважають, що воно в цій частині є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права.
Представник АТ КБ "Приватбанк"вказує, що відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду ” в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом – 2,5% на місяць - нараховується на залишок не простроченої заборгованості з розрахунку 360 днів в році, порядок погашення заборгованості та відповідальність за несвоєчасне погашення.
Вважає, що позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів і неустойки з відповідача є правильним.
Покликається на незастосування судом постанов Верховного Суду у аналогічних справах та просить апеляційний суд оцінити надані докази та правові висновки зазначенні у постановах Верховного Суду.
З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України,дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають кошти в сумі 1998,33 грн. заборгованості за кредитом, в той же час в задоволенні інших позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками відмовлено за їх безпідставністю.
Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2011року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 
27.03.2011 року підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом – 2,5% на місяць - нараховується на залишок не простроченої заборгованості з розрахунку 360 днів в році, розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, які повинні бути здійснені до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Передбачено сплату пені, що вираховується за формулою: пеня = пеня(1) + пеня(2), де: пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникнення прострочення на суму від 50 грн. та більше; штрафу за порушення строків платежів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Відповідачу видана кредитна картка з датою відкриття 26.04.2011 року та терміном дії до квітня 2015 року.
Згідно довідки про зміну умов кредитування 14.07.2012 року збільшено кредитний ліміт до 2000 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 року, станом на 12.03.2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 19083,44 грн., в тому числі: 1998,33 грн. – тіло кредиту, 15200,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 499,77 грн. – заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина); 884.93 – штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самих розрахунків кредитної заборгованості за договором від 16.03.2011 року, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.
Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати відсотків у зазначених розмірах та порядку їх нарахування.
Довідка про умови кредитування підписана 27.03.2011 року, тобто пізніше підписання анкети заяви – 16.03.2011 року. З відповіді банку слідує, що довідка підписувалась під час видачі кредитної картки. (а.с. 75) Однак з довідки про видані картки вбачається, що відкриття карткового рахунку відбулось 26.04.2011 року. Сам позивач пов`язує укладення кредитного договору та ознайомлення з його істотними умовами шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з моментом підписання анкети заяви. Однак такі розбіжності в датах підписання анкети-заяви, довідки та датою відкриття карткового рахунку не дозволяють дійти висновку про взаємозв`язок цих доказів. Крім того, в довідці про умови кредитування зазначений номер договору: SAMDN5500044393453, що також ставить під сумнів доводи апелянта про ознайомлення відповідача з істотними умовами кредитного договору №б/н від 16.03.2011 року на підставі якого і виникла заборгованість, як стверджує банк.
Наданий АТ КБ "Приватбанк" розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом суперечить умовам кредитування, на які покликається позивач в апеляційній скарзі, оскільки з розрахунку видно нарахування заборгованості та неузгоджені автоматичні погашення, здійснені після закінчення строку дії картки і на підставі умов, які відсутні в заяві та довідці про умови кредитування, що підписані відповідачем.
Враховуючи, що позичальник періодично здійснював погашення за наданим кредитом, у т.ч. й нарахувань не передбачених в Заяві, колегія суддів позбавлена можливості встановити дійсний розмір заборгованості.
Неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування боргу, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях
Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Тому вірним є використання місцевим судом при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, порушених в апеляційній скарзі.
Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегією суддів відхиляються твердження про необхідність врахування інших висновків касаційного суду, оскільки виниклий спір тотожний тому, що в справі №342/180/17, а при вирішенні спірних правовідносини повинна враховуватись саме остання правова позиція Великої Палати, висновки якої мають вищу юридичну силу порівняно із позиціями Верховного Суду висловленими в інших справах.
За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відносяться на його рахунок.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від21 жовтня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий:                                                                С.В. Боймиструк

Судді:                                                                        С.О. Гордійчук

                                                                               С.С. Шимків