УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 760/30164/21
провадження № 51-1153ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.
Суть питання
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості від 09 листопада 2021 року, укладену між прокурором Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора та ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 425 Кримінального кодексу України (далі – КК) і ч. 3 ст. 426 КК та із застосуванням положень статей 69, 70 КК призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
На вказаний вирок адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, які ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року були повернуті апелянтам.
Адвокат ОСОБА_4 на вказані судові рішення подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.
В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_4 вказує, що висновки суду, викладені у вироку, та зазначені в ньому словосполучення, на її переконання, дають змогу сторонній особі ідентифікувати про кого йдеться, а тому оскаржуваний вирок порушує права й інтереси, зокрема, ОСОБА_5 .
Крім того, адвокат звертає увагу Верховного Суду, що вироком встановлені завдані збитки, однак не передбачено порядок та умови їх відшкодування ОСОБА_6 .
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 3 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), зокрема, передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та судових рішень, оскаржуваний вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року на підставі угоди в апеляційному порядку не переглядався, оскільки апеляційну скаргу, зокрема в інтересах ОСОБА_5 , було повернуто апелянту. Таким чином, вказане рішення місцевого суду не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.
Водночас відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок чи ухвалу суду першої інстанції особою, яка має право її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 399 КПК встановлено, що апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК. Згідно з п. 10 ст. 393 КПК апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому  цим  Кодексом,  з підстав, передбачених  статтею 394  цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:               1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Частиною 2 ст. 24 КПК гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19 суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи. Дані, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальний акт, повідомлення про підозру, тощо), не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановив, що зміст вироку стосується лише інтересів ОСОБА_6 та не містить жодних посилань на вчинення ним кримінальних правопорушень з іншими особами.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із зазначеними вище вимогами кримінального процесуального закону. 
Водночас зі змісту вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року не вбачається жодних відомостей, які давали б можливість ідентифікувати інших осіб.
Посилання ОСОБА_4 у касаційній  скарзі на те, що ідентифікація інших осіб можлива, оскільки у вироку наявні посилання щодо місця роботи деяких осіб, фігурують назви десантних катерів, а також з огляду на висвітлення інформації про кримінальні правопорушення у електронних засобах масової інформації, на переконання колегії суддів, є безпідставними, тому що вказані доводи не стосуються наявності даних, що безсумнівно уможливлюють безпосередню ідентифікацію конкретних осіб, які містяться саме в тексті вироку місцевого суду, як зазначено в наведеному вище висновку Об`єднаної палати ККС ВС, без залучення додаткової інформації або проведення додаткових досліджень, порівнянь, перевірок тощо. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано встановив відсутність  переконливої інформації про те, що вказаний вирок може стосуватися прав, свобод чи інтересів, зокрема ОСОБА_5 , а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Стосовно інших доводів касаційної скарги, то вони також не спростовують висновків апеляційного суду, наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення. 
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає. 
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду                                 від 25 січня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                  ОСОБА_3