УХВАЛА

11 липня 2022 року 
м. Київ

справа № 640/17408/19
адміністративне провадження № К/990/15537/22 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі №640/17408/19 за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», про визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
21 червня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслана засобами поштового зв`язку 17 травня 2022 ).
Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - відповідач, НКРЕКП) в якому просило (з урахуванням зміни предмету позову 29 квітня 2021 року):
- визнати постанову НКРЕКП від 01 серпня 2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО» протиправною, нечинною та такою, що не підлягає застосуванню з моменту її прийняття;
- визнати постанову НКРЕКП від 10 вересня 2019 року № 1893 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 01 серпня 2019 року № 1622» протиправною, нечинною та такою, що не підлягає застосуванню з моменту її прийняття;
- зобов`язати НКРЕКП утриматися від вчинення дій з прийняття постанов про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року,  позов задоволено частково.
Визнано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 серпня 2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО» протиправною, нечинною та такою, що не підлягає застосуванню з моменту її прийняття.
Визнано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 вересня 2019 року № 1893 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 01 серпня 2019 року №1622» протиправною, нечинною та такою, що не підлягає застосуванню з моменту її прийняття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог  статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржник в касаційній скарзі зазначає, що рішення судів двох інстанцій ухвалені без урахування висновків, викладених Верховним Судом у справах №640/3041/20, №305/2127/16-а, №9901/232/20, а також висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у справах №520/12022/17 та №9901/400/19.
В касаційній скарзі заявник зазначає, що відсутній обов`язок останнього наводити аргументи подібності правовідносин між справою, на яку він покликається та справою, у якій оскаржує судові рішення. Також скаржник вважає, що твердження щодо подібності правовідносин підтверджується чи спростовується Верховним Судом під час розгляду касаційної скарги по суті, однак не під час вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, проте Верховий Суд не може погодитися з цим твердженням.
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 3міст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин i впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їx сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Також, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
Отже, Суд доходить висновку, що заявником касаційної скарги не викладені підставі для відкриття касаційного провадження в розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень Закону України «Про ринок електричної енергії» та Порядку формування тарифу на послуги диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, затвердженого постановою НКРЕКП від 22 квітня 2019 року №586 (далі - Порядок № 586).
Норма, щодо якого відсутній висновок Верховного Суду, заявник касаційної скарги зазначає пункт 1.2. Порядку № 586, відповідно до якого перегляд тарифу - зміна раніше встановленого тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління для суб`єкта господарювання серед прогнозного року за заявою суб`єкта господарювання або ініціативою НКРЕКП. У зв`язку з цим, на думку Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», відповідач (НКРЕКП) мав право встановити новий тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління на ІІ півріччя 2019 року, тобто затвердити новий тариф на неповний календарний рік.
Наведена вище норма є загальною, яка роз`яснює лише значення термінів у Порядку №586, що є очевидно недостатньо для обґрунтування скаржником своєї позиції. Скаржник, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку заявника касаційної скарги, відповідна норма повинна застосовуватися.
З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань містить лише детально викладені фактичні обставини справи, незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та цитування норм законодавства. При цьому, касаційна скарга не містить вказівки на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.    
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі №640/17408/19 за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», про визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                         	Н.А. Данилевич