ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1414/22 Справа № 200/21625/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Городничої В.С.,
                            суддів                - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю., 
       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним,- 
В С Т А Н О В И Л А:

       У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним (а.с. 2-9).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року по вищевказаній справі відкрито провадження (а.с. 27). 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним задоволено в повному обсязі (а.с. 35-41). 
У січні 2021 року правонаступник ПАТ КБ “Надра” - ТОВ “БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ” звернулось до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року (а.с. 75-85).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2021 року вказану вище заяву задоволено, заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 152). 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 рокуцивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним, передано на розгляд до Обухівського районного суду Київською областю за територіальною підсудністю (а.с. 158).
Ухвалою Обухівського районного суду Київською областю від 18 серпня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі (а.с. 166).
У жовтні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 (а.с. 171-172).
Протокольною ухвалою Обухівського районного суду Київською областю від 08 листопада 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 задоволено та останню згідно ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним в якості третьої особи (а.с. 192-193). 
Не погодившись з ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року про передачу справи за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 214-220).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року про передачу справи за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області скасувати.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в поданому позові позивач просив визнати недійсними з моменту їх укладення договір іпотеки від 06.10.2006 року посвідчений Сніговою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 3967 та додаткову угоду № 1 до договору іпотеки від 06.10.2006 року за р.№ 3967, яка посвідчена Сніговою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4106; припинити іпотеку за номером запису 3856856 в Державному реєстрі іпотек, накладену на нерухоме майно: будинок загальною площею 318,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та зняти заборону на нерухоме майно за реєстраціним номером обтяження 3851432; припинити іпотеку за номером запису 3857057 в Державному реєстрі іпотек, накладену на нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 32231083801:031:0032 та зняти заборону на нерухоме майно за реєстровим номером обтяження 3851472; припинити іпотеку за номером запису 3857321 в Державному реєстрі іпотек та зняти заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3851495; припинити іпотеку за номером запису 3857458 в Державному реєстрі іпотек та зняти заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3851456; припинити іпотеку за номером запису 3931653 в Державному реєстрі іпотек накладену на нерухоме майно: квартира двокімнатна загальною площею 43,90 кв.м.за адресою: АДРЕСА_2 за № 5 на підставі договору іпотеки від 06.10.2006 року та посвідчений Сніговою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 3967 і зняти заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3931577.
Згідно доданих до позовної заяви копій договорів іпотеки видно, що вартість будинку за адресою:  АДРЕСА_1  згідно витягу про реєстрацію права власності № 11956304 становить 650 034,00 грн (а.с. 13), а вартість квартири, що розташована за адресою:  АДРЕСА_2  за АДРЕСА_3  згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12222506 становить 2 527,00 грн (а.с. 15).
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підсудна Обухівському районному суду Київської області за правилами виключної підсудності, оскільки майно з найвищою вартістю знаходиться в межах його юрисдикції.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеним в постанові від 14.12.2020 у справі №2/1519/8500/11 позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 містяться наступні висновки:
«У чинній редакції ГПК України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 ЦПК України.
За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.
Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном…
Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».
Враховуючи все вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що хоча майно у даній справі не виступає безпосереднім об`єктом спірних правовідносин, однак, вимоги за даним спором його стосуються, а, відтак, позов  ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про визнання іпотечного договору недійсним, підлягає розгляду судом за місцем знаходження нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо передачі справи за місцем знаходження майна найвищою вартістю. 
Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 30 ЦПК України та вказані висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи за підсудністю на розгляд Обухівського районного суду Київської області за правилами виключної підсудності, оскільки майно з найвищою вартістю знаходиться в межах його юрисдикції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року – залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                          В.С.Городнича
       Судді:                                                                  О.В.Лаченкова
       
                                                                        М.Ю.Петешенкова