Дата документу 10.05.2022 Справа № 337/5308/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/1210/22                                        Головуючий у 1-й інстанції: Брєдун Д.С.
Є.У.№  337/5308/19                                          Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Дашковської А.В.,
Маловічко С.В.,
секретар:         Рикун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Друга Запорізька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем, зміну черговості спадкування,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
У грудні2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила встановити факт того, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без шлюбу з квітня 2007 року і по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 ; змінити черговість спадкування ОСОБА_1 , прирівнявши її до спадкоємців відповідної черги, що мають право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позову. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 , подала апеляційну, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені позову, не надав належної оцінки наданим доказам по справі. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй 19.04.2022 судової повістки, причини неявки до суду не повідомила. Суд визнав причини неявки ОСОБА_1 до суду неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх представника адвоката Гірбу Е.В., які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 не довела наявність між нею і ОСОБА_4 відносин, притаманних подружжю в період з 2007 року і по червень 2019 року та не надала доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету. У справі відсутні передбачені законом підстави для визнання ОСОБА_1 спадкоємцем, що є обов`язковою умовою для надання їй права на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставина справи і вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіту померлий за життя не склав. 
Зареєстрованим постійним місцем проживання спадкодавця була кв. АДРЕСА_1 , яка а належала останньому на праві особистої приватної власності. Зареєстровані разом з ним особи відсутні.
До серпня 2009 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Після смерті ОСОБА_4 . Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №120/2019 (а.с.97-116). Із заявами про прийняття спадщини звертались: 22 липня 2019 року ОСОБА_1 , вказавши, що вона є цивільною дружиною і інших спадкоємців немає; 01 жовтня 2019 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , вказавши, що вони є племінницями померлого.
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем, зміну черговості спадкування.
В своєму позові ОСОБА_1 посилалась на те, що вона і ОСОБА_4 з 2007 року по 2019 рік проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, здійснювали спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, взаємно турбувались один про одного і допомагали один одному.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно приписів частини 2 статті 78, статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.
До членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.
За положеннями частини 2 та 3 статті 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. 
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту, доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. 
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (висновок Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17). 
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.
Статтями 1261-1265 ЦК передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово.
Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Відповідно до статті 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За ч.2 ст. 1259 ЦК України Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи з роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Для задоволення позовних вимог у справах про зміну черговості одержання права на спадкування відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України має значення сукупність обставин: не лише наявність у спадкодавця тяжкої хвороби (або каліцтва, чи похилого віку), а викликаний ними безпорадний стан, ознакою якого є неможливість самостійно забезпечити умови свого життя, та потреба в догляді та піклуванні. Лише при таких умовах, надання допомоги спадкодавцеві буде підставою для одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями, які мають право на спадкування.
Так, на підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції такі докази.
Згідно довідки №12 від 30.07.2019 (а.с.18), яка видана ОСОБА_1 головою кварталу №74 ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 з 30.04.2007 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і вели спільне господарство.
Згідно довідки від 31.07.2019 (а.с.19), виданою Головою правління ЖБК №280 «Запоріжсталь-24» Качан О.М., ОСОБА_7 з 2010 року і по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_3 .
25.02.2020 голова кварталу №74 ОСОБА_6 надала довідку (а.с.80), в якій зазначила, що Довідка №12 від 30.07.2019 була складена зі слів ОСОБА_1 
16.02.2020 Головою правління ЖБК №280 «Запоріжсталь-24» Качан О.М. видано довідку №4 (а.с.81), відповідно до якої довідка №12 від 31.07.2019 є недійсною, оскільки була видана зі слів ОСОБА_7 . В ході опитування сусідів було встановлено, що ОСОБА_7 проживає за адресою АДРЕСА_3 з 2017го чи 2018 року.
Перебуваючи на лікуванні з 04.08.2016 по 19.08.2016, ОСОБА_4 вказував свою адресу як АДРЕСА_3 (а.с.31). В 2017 році і в 2019 році в медичних документах ОСОБА_4 вже вказана адреса: АДРЕСА_2 (а.с.34, 228). Квитанції на придбання ліків надані ОСОБА_1 за 2019 рік (а.с.33).
Надавши оцінку зазначеним письмовим доказам, поясненням свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту проживання позивачки з 2007 року однією сім`єю разом із ОСОБА_4 , який до серпня 2009 року перебував у шлюбіз іншою жінкою. 
Надані позивачкою копії фотографій (а.с.140-141) фіксують знаходження ОСОБА_4 в приватному будинку, без можливості визначити конкретну дату зйомки, а фотографії сторони відповідачів (а.с.95) – спільне перебування на святах, проте ні ті, ні інші, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 склались та мали місце протягом вказаного позивачкою періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.
Отже, викидане свідчить про те, що висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не довела наявність між нею і ОСОБА_4 відносин, притаманних подружжю в період з 2007 року і по червень 2019 року. 
Позивачка не надала доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутні підстав для задоволення позову і визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.
Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 -384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 11 травня 2022 року. 
Головуючий: І.В. Кочеткова
Судді: А.В. Дашковська
С.В. Маловічко