ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/470/22 Справа № 210/5414/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2022 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 454 гривні, -
               
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 15.09.2021 року близько 23 год. 55 хв. у м. Кривому Розі по вул. Соборності біля буд. 7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. 
Вказує, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції, при цьому в постанові суду зазначено про не увімкнений показник повороту, а працівниками поліції під час спілкування з ним було зазначено, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що вбачається з відеозапису.
Також вказує, що протокол було складено з порушеннями, оскільки під протоколом не вказано посадову особу, яка його склала, а текст протоколу неможливо прочитати, при цьому у ньому не здійснено посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено доданий відеозапис, який у свою чергу є не безперервним. 
Одночасно вказує, що пояснення свідків не можливо вважати належним доказом, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні, на виклики не з`явилися, при цьому поліцейські також не були присутніми в судовому засіданні.
Також апелянт вказує, що долучений відеозапис не містить фрагменту, яким було зафіксовано, що він не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки наголосив, що не відмовляється від проходження медичного огляду, при цьому повідомив, що чекає на адвоката.
Крім того, вказує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, та не вилучено посвідчення водія. 
Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в судовому засіданні 15.02.2022 року було оголошено резолютивну частину постанови, а повний текст постанови він отримав лише 16.03.2022 року.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належно повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився, при цьому з моменту першого призначення справи до розгляду справи останній 20 квітня 2022 року, 03 травня 2022 року, 11 травня 2022 року направляв до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду на дату після 31 травня 2022 року з посиланням на неможливість особистої явки з огляду на воєнний стан, повітряні тривоги та відсутність палива на АЗС для автобусів, а також у зв`язку із необхідністю укладання угоди з адвокатом, які задовольнялися. 17 травня 2022 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційної інстанції аналогічне клопотання.
Враховуючи, що станом на 18 травня 2022 будь — яких відомостей про укладання угоди із захисником останнім не надано незважаючи на те, що у клопотаннях він вказував на конкретну особу адвоката, в той час як у судовому провадженні в суді першої інстанції брав участь інший захисник; на даний час пересування між м. Кривий ріг та м. Дніпро не обмежене і не становить безпосередньої загрози для життя та здоров`я апелянта; бажання взяти участь у розгляді справи в порядку відеоконференції він не висловив; будь-якого мотивування відкладення апеляційного розгляду на дату саме після 31 травня 2022 року апелянтом не наведено; приймаючи до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_1 у суді першої інстанції, а саме те, що він від участі у судовому розгляді утримався, неодноразово надавши клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 10, 15, 16), - оцінюю його дії як зловживання своїми процесуальними правами та вважаю за можливе здійснити розгляд справи без участі апелянта.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки ОСОБА_1 особисто не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, а також закінчення строку апеляційного оскарження припало на момент початку збройної агресії Російської Федерації та запровадження воєнного стану, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини. 
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, вважаю викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху. 
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про посадову особу, яка його склала, є необгрунтованими, оскільки з протоколу серії ААБ №290249 від 16.09.2021 року вбачається, що його складено уповноваженою на те особою, а саме капітаном поліції Ванкевич М.С., при цьому у відповідній графі наявний його підпис, а тому будь — яких сумнівів щодо належності вказаного протоколу як доказу у суду апеляційної інстанції не виникає. Доводи апелянта щодо неможливості прочитання протоколу є безпідставними.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, то вони не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки з наявного відеозапису вбачається, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 спочатку ухиляється від прямої відповіді та прийняття рішення, а в подальшому, вже у присутності свідків, хоч і не висловлює в усній формі пряму і категоричну відмову від проходження огляду на предмет стану наркотичного сп`яніння, втім згоди також не висловлює, будь-яких дій на виконання відповідних вимог поліцейського не вчиняє і від прослідування до автомобіля патрульної поліції для поїздки до медичного закладу ухиляється, що належить розцінювати як пасивну відмову від проходження вказаного огляду. Суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що працівниками поліції направлення на проходження відповідного огляду було складене (а.с. 4).
Посилання апелянта на безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням є необгрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський повідомляє його про те, що підставою для зупинки є інформація про можливу причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, а у подальшому додатково повідомляє його про перебування вказаного автомобіля у розшуку за ініціативою Державної виконавчої служби та вживає заходи для перевірки, що узгоджується з вимогами п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 35 Закону України “Про національну поліцію”.
Крім того, ці доводи в цілому не обгрунтовують апеляційні вимоги з огляду на те, що за порушення вимог щодо законності підстав зупинення транспортного засобу поліцейський може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої законом, але це не нівелює порушення водієм вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України та не звільняє останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Також приймається до уваги, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року у справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію про те, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
Доводи апелянта щодо не відсторонення його від керування автомобілем також є неспроможними, оскільки не стосуються безпосередньо події адміністративного правопорушення і не впливають на доведення винуватості. 
Посилання апелянта на те, що відеозапис події не є безперервним, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що останній охоплює близько 33 хвилин спілкування поліцейських з водієм і всі обставини, що мають значення для даного провадження, ним зафіксовані. Розумних підстав для сумнівів у достовірності даного відеозапису не вбачається.
Враховуючи наявність вказаного відеозапису, що є об`єктивним доказом, не можна погодитись також з доводами апелянта про неповноту судового розгляду з огляду на те, що судом першої інстанції не були допитані свідки, що брали участь у складані протоколу про адміністративне правопорушення, та працівники патрульної поліції.
Всі інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними. 
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження — поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року щодо  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця