Справа № 462/2478/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/3815/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 
Категорія: 36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2022 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Юзефович Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Сяйво» про визнання недійсною заборгованості за комунальні послуги,

                        в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати недійсною заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2007 року по червень 2015 року в розмірі 9380 грн. 67 коп.; визнати недійсною заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з січня 2007 року по червень 2015 року в розмірі 20207 грн. 55 коп.; визнати недійсною заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з січня 2007 року по червень 2015 року в розмірі 28558 грн. 48 коп.; визнати недійсною заборгованість за послуги з постачання холодної води за період з січня 2007 року по червень 2015 року в розмірі 15619 грн. 81 коп. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за вказані вище житлово-комунальні послуги у період з січня 2007 року по червень 2015 року ЛКП «Сяйво» нарахувало йому заборгованість, загальний розмір якої становить 73766 грн. 51 коп. і яку позивач вважає незаконною, оскільки рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2018 року встановлено, що для обліку послуг з гарячого та холодного водопостачання в його квартирі є чотири лічильники, два з яких – для обліку гарячої води, а два – для обліку холодної води, проте, у відомостях по нарахуванню послуг від 14.07.2015 року не зазначені щомісячні показники лічильників. 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить рішення скасувати і повернути позовну заяву.
Зазначає, що пред`явлення споживачем вказаного позову до суду є видом претензії, а тому його порушене право підлягає захисту в обраний ним спосіб.
Вважає помилковими висновки суду по суті вирішення даного спору.
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.04.2022 року, є дата складення повного судового рішення – 15.04.2022 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що правильність нарахування плати за житлово-комунальні послуги перевірялась у справах за позовами ЛКП «Сяйво» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і є рішення судів, які набрали законної сили та звернуті ЛКП «Сяйво» до примусового виконання.
Так, зокрема, із витребуваних апеляційним судом справ №462/6165/15-ц, №462/4119/15, №462/2226/18 встановлено, що у серпні 2015 року ЛКП «Сяйво» зверталось до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 01.01.2014 року в розмірі 35181 грн. 50 коп., а саме: за утримання будинку та прибудинкової території – 3273 грн. 44 коп.; за центральне опалення – 5845 грн. 26 коп.; за холодне водопостачання – 8220 грн. 23 коп.; за гаряче водопостачання – 17842 грн. 57 коп.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2018 року (справа №462/6165/15-ц), яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованість за вказані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 01.01.2014 року в розмірі 35181 грн. 50 коп. 
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 травня 2017 року (справа №462/4119/15) солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 3428 грн. 79 коп. Цим рішенням визнано безпідставною вимогу ЛКП про стягнення заборгованості за постачання гарячої води в розмірі 19483 грн. 83 коп., оскільки плата за надання цієї послуги була розрахована ЛКП не на підставі показань засобів обліку гарячої води, як того вимагали Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року.
У квітні 2018 року ЛКП «Сяйво» зверталось до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2014 року по 01.07.2017 року в розмірі 13308 грн. 94 коп., а саме: за утримання будинку та прибудинкової території – 6934 грн. 35 коп.; за холодне водопостачання – 6374 грн. 59 коп., у задоволенні яких було відмовлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2018 року (справа №462/2226/18).
Таким чином, вказаними судовими рішеннями частково охоплюється період, за який позивач просить визнати недійсною заборгованість по житлово-комунальних послугах, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки правильність нарахування плати по житлово-комунальних послугах підлягала перевірці у справах про стягнення заборгованості. 
Таким чином, підстав для інших висновків по суті вирішення спору в колегії суддів немає, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 квітня 2022 року. 

Головуючий                                                         С.М. Бойко 

Судді:                                                                 С.М. Копняк

                                                                А.В. Ніткевич