Ухвала
26 травня 2022 року
м. Київ
справа № 200/8873/13-ц
провадження № 61-4512ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке у подальшому змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору 
від 16 грудня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 250 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, банк просив суд стягнути з останнього на його користь заборгованість, яка станом на 21 травня 2013 року становить 28 977,74 грн та складається з: 7 247,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19 874,41 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 356,08 грн - штраф (процентна складова). 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 11 листопада 2013 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 
від 16 грудня 2006 року станом на 21 травня 2013 року у сумі 
28 977,74 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 7 247,25 грн, заборгованість за несплаченими процентами за користування 
кредитом - 19 874,41 грн, штраф - 1 856,08 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 
2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2006 року в загальному розмірі 
13 775,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 
7 247,25 грн та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 6 528,48 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
23 травня 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної у частині стягнення заборгованості у розмірі 13 775,73 грн і ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно 
вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, 
що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, дотримання розумних строків розгляду справи, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 28 977,74 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 100 = 248 100, 00 грн).
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Заявниця вказала, що справа має для ОСОБА_1 виняткове значення, оскільки він перебуває у м. Бердянську Запорізької області (на окупованій території), не має роботи, утримує малолітнього сина, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. 
Верховний Суд, враховуючи ціну й предмет позову, складність справи, строк її перебування у провадженні судів, значення справи для сторін і суспільства, а також доводи касаційної скарги, які значної мірою зводяться до незгоди з визначенням початку перебігу позовної давності, вважає, що такі твердження заявника не містять достатніх обґрунтувань, не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення у малозначній справі в касаційному порядку.  
Незгода заявника з встановленими оскаржуваним судовим рішенням обставинами не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення. Скрутний майновий стан відповідача може бути підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. У той же час Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» запроваджено заборону відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації, у період такої окупації.
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, 
яка її подала. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович