ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4092/22 Справа № 182/1141/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року, ухваленого суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. в місті Нікополі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначив, що 07 вересня 2016 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір. 
24 квітня 2019 року між сторонами було підписано додаткову угоду. 
Відповідно до укладеної угоди банк здійснив анулювання частини заборгованості. 
Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та правилами, Тарифами складають між ними та Банком кредитний договір. 
Відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 05 січня 2021 року має заборгованість  в розмірі 42 486 грн. 08 коп., яка складається з: 4 238 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 0 грн. 73 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 38 247 грн. 00 коп. -  заборгованість за пенею. 
На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 42 486 грн. 08 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору.
Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.
Стягнутои зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом, згідно з Договором без номеру від 24 квітня 2019 року в розмірі 4 238 грн. 70 коп. 
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 18 грн. 91 коп.
Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення в частині відмови у стягненні з відповідача пені, просить у цій частині рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити вимоги Банку у стягненні пені.
При цьому, позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав у стягненні пені, вказуючи на те, що з метою творення сприятливих умов для погашення позичальником ОСОБА_1 боргу 24 квітня 2019 року сторони підписали Додаткову угоду до договору кредиту, де у п.1.1 було визначено, що сума заборгованості, яка виникла до дати укладення додаткової угоди. Складає 48 212,01 грн., а у п.1.2 цієї угоди сторони погодили,що Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання кредиту, а саме: процентів на 0 грн., комісії на 0 грн., пені на 29 122,30 грн., штрафу на 1 100,54 грн.
Скаржник зазначає, що відповідно до п.1.3 Додаткової угоди, строк повернення кредиту встановлено до 25.10.2019, у п.1.4 визначено процентна ставка по кредиту - 0,01%, також сторонами було погоджено і порядок погашення кредиту. Зокрема: п.1.5.1 клієнт зобов`язаний здійснити платіж на погашення боргу у розмірі не менше 2700 грн., в строк не пізніше 24.04.2019; за п.1.5.2 - подальше погашення боргу здійснюється шляхом платежів у розмірі 2548,23 грн. до 25 числа місяця протягом 6 місяців, розмір останнього щомісячного платежу становить 2548,23 грн.
Позивач наголошує на тому, що прощення боргу стає можливим, виключно у разі виконання клієнтом належним чином зобов`язань, встановлених у Додатковій угоді, оскільки, сторони підписавши цю угоду узгодили суму наявного боргу за кредитом, а також внесли зміни до кредитного договору. Відповідач ознайомився з умовами за яких можливе настання відкладальної обставини щодо прощення частини боргу, а також підписав Графік погашення кредиту, однак належним чином не виконав умови Додаткової угоди, не вносив платежі у розмірах та строки, визначеними у Додатковій угоді, тому прощення боргу не відбулось (п.16 та 1.6.1 Додаткової угоди), тому суд першої інстанції безпідставно зменшив заборгованість відповідача, звільнивши останнього від відповідальності за укладеним договором без належних підстав.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами не оскаржується і у цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 вересня 2016 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.5). 
24 квітня 2019 року відповідачем було укладено з ПАТ КБ «Приватбанк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.6). 
Відповідно до п.2.1. Угоди, банк надає позичальнику строковий кредит шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,01 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07 вересня 2016 року, станом на 05 січня 2021 заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить суму в розмірі 42 486 грн. 08 коп., яка складається з: 4 238 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 0 грн. 73 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 38 247 грн. 00 коп. -  заборгованість за пенею (а.с.4-5).
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнензаборгованості за пенею, виходив з того, що підписана відповідачем Генеральна угода не містить порядку розрахунку пені, яку просить стягнути позивач, а інших письмових доказів, які б свідчили про узгоджений сторонами порядок розрахунку пені, позивачем суду не надано, а тому підстав для стягнення пені немає.
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, з наданої Банком Додаткової угоди до кредитного договору №SAMDNWFC 00029095899, яка була укладена сторонами 24.04.2019 з метою виконання Клієнтом зобов`язань по Кредитному договору від 07.09.2016, вбачається, що сума заборгованості, яка виникла з дати укладення Договору до дати підписання угоди становить - 48212,01 грн. (п.1.1). 
Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме: здійснює погашення: відсотків на 0 грн., комісії на 0 грн., пені на 29122,3 грн., штрафу на 100,54 грн.(п.1.2).
Строк повернення кредиту до 25 жовтня 2019 року (п.1.3). 
Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%.(п.1.4)
Клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на платіжну картку у такому порядку: клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по договору в розмірі не менше 2700 грн. у строк не пізніше 24 квітня 2019 року; подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2548,23 грн. до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 2548,23 грн.
Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 додаткової угоди ця угода згідно зі ст.212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених договором та п.1.5 угоди, вступають у дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2 угоди, та умови про зміну процентної ставки, передбачені п. 1.4 угоди.
У разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2, та умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п. 1.4 угоди не застосовується.
У разі порушення клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 день безперервно: термін повернення кредиту є 31-й день за моменту такого порушення (однак, в будь-якому випадку не пізніше терміну, зазначеного у п. 1.3 цієї угоди); вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту є простроченою. (а.с. 6).
Відповідач ОСОБА_1 в день укладення додаткової угодивизнав наявний у нього борг перед Банком, який становив 48212,01 грн., також ознайомився з графіком погашення заборгованості, визначеному додатковою угодою до кредитного договору (а.с. 7).
З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що період нарахування заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею розпочався з 24.04.2019 року, тобто з дня укладення додаткової угоди та борг за тілом кредиту становив: 4238,35 грн.; борг за пенею становив - 38247 грн. і ця сума боргу залишалась незмінною станом на 05.01.2021 (а.с.4).
Також з розрахунку заборгованості видно, що після укладення Додаткової угоди, боржник не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості, які були визначені умовами Угоди: п.1.5 та 1.5.2 та встановлені у графіку погашення боргу.
На підставі наведеного вище, колегія суддів  не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивачем належними доказами не доведено існування заборгованості з пені в розмірі 38247 грн., оскільки підписана сторонами Угода не містить порядку розрахунку пені та доказів про узгоджений сторонами порядок розрахунку пені, оскільки ці твердження спростовуються наявним у справі розрахунком Банку, Додатковою угодою, підписавши, яку відповідач визнав усі складові кредитного договору, в тому числі і нарахування пені за порушення строків розрахунків, а також випискою Банку по нарахуванню пені (а.с.4,6,11).
Таким чином, з наведених вище підстав, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Банку та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за пенею у розмірі38247 грн., у зв`язку з чим рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог.
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. (а.с 22), за подання апеляційної скарги сплачено 3405 грн. (а.с.40), який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» з урахуванням задоволеної судом першої інстанції частини позовних вимог (тіло кредиту та процентів на загальну суму - 4239,1 грн. - у рішенні допущена арифметична помилка у підрахунку сум тіла кредиту та процентів, невірно вирахувано суму -4238,70 грн.), задоволені в повному обсязі, рішення суду першої інстанції в частині судового збору підлягає зміні, а саме стягнута судом з відповідача на користь позивача сума судового збору підлягає збільшенню з 18,91 грн. до 2270 грн.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", задовольнити.
Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_2 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за пенею за кредитним договором №SAMDNWFC 00029095899 від 24.04.2019 у розмірі 38247 грн. (тридцять вісім тисяч двісті сорок сім гривень).
Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року в частині стягнутого судом судового збору змінити, збільшивши суму судового  збору стягнутого зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" з 18,91 грн. до 2270 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001 місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_2 , МФО №305299 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: