ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5023/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Висоцький А.М., за участі представника відповідача Борисова І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення           
                                        
                                                  В С Т А Н О В И В : 
Історія справи.
17.09.2019 до Київського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця (надалі - ФОП) ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (надалі - ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення №1147167/2495808258 від 22.04.2019 в частині відмови у реєстрації податкової накладної №93 від 09.04.2019. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, у рішенні не вказано, яких саме документів позивачем не надано, рішення податкового органу не містить будь-яких мотивів їх ухвалення та не зазначено підстав неврахування наданих позивачем документів та пояснень, а відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 позовні вимоги задоволено. 
Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції зазначив, що  відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.
Суд першої інстанції наголосив, що фактично спірне рішення було прийнято у зв`язку з наявною податковою інформацією, а надані позивачем документи у достатньому обсязі свідчать про реальність господарської операції позивача з його контрагентом, і, оскільки відповідачем не було зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості здійснення господарської операції, а зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критерію ризиковості здійснення господарських операцій, то таке рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач, здійснюючи податковий контроль шляхом моніторингу реальності господарських операцій, здійснених позивачем, виявив з боку останнього ризик порушення норм податкового законодавства, внаслідок чого було прийняте спірне рішення, прийняті у  спосіб та в межах наданих відповідачу повноважень.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є ФОП, платником єдиного податку 3 групи, платником ПДВ і основним видом господарської діяльності за кодом КВЕД 49.41 є вантажний автомобільний транспорт, тобто надання послуг з транспортування вантажів.
З метою здійснення виду економічної діяльності та отримання прибутку позивач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" договір транспортного експедирування територією України №5 від 15.05.2018, згідно якого ТОВ "РУШ" є замовником у позивача послуг з перевезення (доставки) вантажів по території України. Перевезення вантажу за цим договором можливо як самостійно, так і силами підрядних організацій.
На підставі узгодженої заявки №20 від 08.04.2019 позивачем були взяті зобов`язання щодо перевезення вантажу на замовлення ТОВ "РУШ" на суму 12500,00 грн. з ПДВ.
За вказаною заявкою відбулось перевезення позивачем відповідного вантажу, про що свідчить товарно-транспортна накладна - №П-79396/79396-27014060 від 08.04.2019, де замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач в одній особі є - ТОВ "РУШ", перевізник - ФОП ОСОБА_1 Пункт навантаження - м. Бровари, вул. Кутузова, 127, пункт розвантаження - м. Одеса, Київське шосе, 8/1.
Також, в підтвердження здійснення вказаної господарської операції з перевезення вантажу на замовлення ТОВ "РУШ" свідчать наступні первинні документи, які наявні в матеріалах справи, а саме: рахунок-фактура: №ФО-0000093 від 09.04.2019, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ФО-0000093 від 09.04.2019.
За результатом вище вказаної господарської операції позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстрована податкова накладна №93 від 09.04.2019 на суму 12500,00 грн. з ПДВ.
Реєстрація вищевказаної податкової накладної була зупинена відповідачем, що підтверджено квитанцією №1 за реєстраційним номером №9073823663, яка була отримана позивачем 17.04.2019 через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України.
Підстава для зупинення реєстрації податкової накладної зазначена: «Обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
У подальшому, позивачем надані відповідні пояснення та копії документів на підтвердження господарської операції, яка задекларована у спірній податковій накладній, та з огляду на галузеву специфіку господарської операції - перевезення вантажу автомобільним транспортом.
За результатами розгляду наданих позивачем пояснень та документів, Комісія ГУ ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийняла рішення №1147168/2495808258 від 22.04.2019.
Підставою у відмові в реєстрації податкової накладної є: не надання платником податку копій документів, зокрема: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт,послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Комісії яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації позивач 22.04.2019 в електронній формі надіслав скаргу до ДФС України. Скарга отримана ДФС України 24.04.2019, про що свідчить квитанція №2, яка наявна в матеріалах справи.
За результатами розгляду скарги Комісією ДФС України з питань розгляду скарг винесено рішення від 03.05.2019 №26783/2495808258/2 про залишення скарги ФОП ОСОБА_1 без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН без змін.
казані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове  обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.     
Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Згідно з підпунктами «а», «б» пункту  185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту  187.1 статті  187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Відповідно до пункту  188.1 статті 188 Податкового кодексу України  база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п.      201.1  ст.  201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п.    201.16  ст.  201 ПК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок № 1165 чинний на день постановлення рішень). 
          Проте, на день виникнення спірних правовідносин діяв інший порядок з питань зупинення реєстрації податкових накладних, а саме Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341) (далі - Порядок №1246).
Відповідно до пункту 2 Порядоку № 1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Відповідно до приписів п. 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №117), податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
          Відповідно до пункту  74.3 статті 74 Податкового кодексу України  зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.
Отже, зі системного аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що податковий орган зобов`язаний зазначити в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування критерій (критерії) ризиковості платника податку з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку та з обов`язковим зазначенням переліку документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
З матеріалів справи вбачається, зокрема зі змісту квитанції від 17.04.2019 №2495808258 про зупинення реєстрації податкової накладної від 09.04.2019 №93, вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок, що обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку" та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
Проте, у згаданій квитанції не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості здійснення господарської операції, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної позивача, а зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критерію ризиковості здійснення господарських операцій.
Натомість, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень і положення пункту 13 Порядку №117 вимагають від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинні містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, про що правильно вказано судом першої інстанції.
Крім того, судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містить вичерпного переліку документів, які необхідно було подати платнику податків.
Вказане апелянтом не спростовано.
Крім того, було встановлено, і апелянтом не спростовано, що позивач у зв`язку з вказаним направив відповідачу свої пояснення  та копії всіх документів на підтвердження реальності господарської операції позивача з контрагентом.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми та встановлені судом обставини, надані позивачем первинні документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, які має подати платник податків на спростування висновків податкового органу про нереальність господарської операції позивача з контрагентом, та враховуючи, що відповідач не довів перед судом недостатність документів, вказане свідчить про протиправність спірного рішення, та як наслідок - задоволення позову.
Подані позивачем первинні документи підтверджують реальність господарської операції, за якою було виписано податкову накладну.
Таким чином, з огляду на вказане доводи апелянта щодо правомірності спірного рішення не заслуговують уваги. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено належними та допустимими доказами протиправність спірного рішення.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України  залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Повний текст виготовлено 13.06.2022.
Керуючись ст.ст.  243,  244,  250,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 р. - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                             Л.В. Губська

                                                                                                              О.В. Епель