ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року	Львів	Справа № 140/9053/21 пров. № А/857/576/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Національної поліції у Волинській області, Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року (суддя першої інстанції Костюкевич С.Ф., м. Луцьк)

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Національної поліції у Волинській області, Луцької міської ради про визнання протиправним рішення про зняття з квартирного обліку та знищення особової справи; зобов`язання Ліквідаційну комісію Управління МВС України у Волинській області поновити та включити до окремого списку квартирної черги зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку (10.01.2014   час зняття з обліку) та передати відповідні документи до Виконавчого комітету Луцької міської ради для отримання житла.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації та профкому УМВС України у Волинській області від 10.01.2014 в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління МВС України у Волинській області у встановленому порядку поновити ОСОБА_1 з 10.01.2014 (з часу зняття) на квартирному обліку за місцем роботи як пенсіонера УМВС у Волинській області з наступною передачею поновлених відповідно до п. 18 Правил № 470 документів до Виконавчого комітету Луцької міської ради для взяття на облік. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційну комісію Управління МВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Не погодившись із рішенням, вважаючи таке постановленим з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, його оскаржила Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області. Просить скасувати оскаржене рішення 1312.2021 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що для перебування на квартирному обліку громадяни повинні щороку здійснювати оновлення документів з метою здійснення відповідною установою перевірки їх облікових даних для подальшої перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку. Оскільки позивач не поновив документи, рішенням спільного засідання адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 10.01.2014 останнього було знято з квартирного обліку, про що було попереджено письмово. У зв`язку з тим, що позивач не звернувся вчасно до житлової комісії УМВС України за своєю квартирною справою, актом про відбирання на знищення і знищення справ та журналів та інших документів відділу матеріального забезпечення УМВС України у Волинській області від 27.12.2019 №16/113 матеріали справи було знищено. УМВС України у Волинській області було виконано усі необхідні дії для підтвердження підстав подальшого перебування громадян на квартирному обліку, у тому числі позивача. Таким чином, УМВС України у Волинській області жодним чином не порушило права позивача щодо забезпечення його конституційного права на житло.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06.11.2000 перебував в черзі під № 98 на квартирному обліку в УМВС у Волинській області, як атестований співробітник УМВС та користувався житловими пільгами, що передбачені ст.22 Закону України «Про міліцію».
Листом № 137/01/31-2929 ГУ Національної поліції у Волинській області позивача повідомлено, що у зв`язку з ліквідацією юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ відповідно до постанови КМУ від 16 березня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», та на підставі службового листа МВС України від 04.12.2015 № 41919/Тх «Про організацію ліквідаційних заходів» було ліквідовано квартирний облік та передано квартирні справи співробітників та пенсіонерів ОВС до виконавчого комітету Луцької міської ради для перебування на обліку для отримання житла за місцем проживання, окрім того, повідомлено, що ОСОБА_1 не перебуває в контрольному списку осіб ГУНП у Волинській області, які потребують поліпшення житлових умов в зв`язку з тим, що в даному списку можуть перебувати лише працівники ГУНП у Волинській області та відповідно пенсіонери Національної поліції, а не колишні співробітники міліції та пенсіонери ОВС.
Позивач звернувся із заявою до ВК Луцької міськради про включення в список квартирної черги зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку у ВК Луцької міськради, як колишнього працівника УМВС України у Волинській області
19.06.2021 листом ОСОБА_1 повідомлено, що УВС у Волинській області документи (квартирна справа) щодо перебування позивача на квартирному обліку у зазначеному Управлінні до ВК Луцької міськради не надавалися, тому прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради з дати взяття на квартирний облік УМВС України у Волинській області немає законних підстав.
Позивач звернувся із письмовим зверненням до ГУНП у Волинській області про передачу його документів (квартирної справи) до ВК Луцької міськради для включення в список квартирної черги, як колишнього працівника УМВС України у Волинській області.
УМВС України у Волинській області було розглянута дана заява та листом №16/41 від 06.07.2021 повідомлено, що на засіданні адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області від 24.09.2013 було прийняте рішення про письмове попередження осіб, які не поновили документи у квартирних справах. У випадку не поновлення документів до 18.12.2013 вони будуть зняті з квартирного обліку. 10.01.2014 рішенням спільного засідання адміністрації і профкому УМВС України у Волинській області позивача було знято із квартирного обліку, у зв`язку із тим, що він не поновив відповідні документи.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність оновлення квартирної справи не є причиною для прийняття рішення про зняття з квартирного обліку. Позивач мав право перебувати на квартирному обліку в черзі на отримання житла, і у відповідача не було підстав для прийняття рішення про зняття його з квартирної черги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до ст.37 Житлового кодексу Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст.40 Житлового кодексу Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Відповідно до статті 43 Житлового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом України та іншими актами законодавства Української РСР.
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюється Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською Республіканською Радою Професійних Спілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила).
Підстави для зняття з обліку також передбачені Правилами, а саме пунктом 26, відповідно до вимог якого громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Згідно пунктів 27, 28 Правил громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.
Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).
Отже, як правильно зауважив суд першої інстанції, необхідність оновлення квартирної справи не є причиною для прийняття рішення про зняття з квартирного обліку. 
Крім того, не є належним доказом повідомлення позивача про прийняття рішення реєстр відправленої кореспонденції УМВС України у Волинській області від 29.11.2013, оскільки в даному документі не зазначено інформації про отримання позивачем листів-попереджень про обов`язок поновлення документів у квартирній справі. 
Таким чином, позивач мав право перебувати на квартирному обліку в черзі на отримання житла, і у відповідача не було підстав для прийняття рішення про зняття його з квартирної черги.
Закон України «Про міліцію» втратив чинність згідно із Законом України «Про Національну поліцію», який набрав чинності з 07.11.2015.
Постановою КМУ від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», передбачено ліквідацію, в тому числі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Волинській області, та створення Головного управління Національної поліції в Волинській області.
Підпунктом 49 пункту 4 постанови КМУ від 28.10.2015 №877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція «взаємодіє з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення поліцейських, працівників Національної поліції та членів їх сімей».
Питання житлового забезпечення поліцейських регулюється статтею 96 Закону № 887, абзацом другим пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» громадянам України з числа колишніх працівників міліції, які звільнені із служби в органах внутрішніх справ у зв`язку з виходом на пенсію та згідно із законом визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, житлова площа надається в першочерговому порядку.
З вимог п. 18-19 Правил № 470 вбачається, що взяття на квартирний облік працівників, які потребують поліпшення житлових умов за місцем їх роботи проводиться за заявою таких осіб з наданням відповідних документів, перелік яких є вичерпним для розгляду на комісії по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету.
Відповідно до абз. 2 п. 30 Правил при припиненні трудових відносин з підприємством, установою, організацією громадянина, який перебував на квартирному обліку за місцем роботи, і тимчасовому виїзді на роботу в іншу місцевість (якщо за тим, хто виїхав, за законом зберігається жиле приміщення), він переводиться на облік до виконавчого комітету Ради народних депутатів.
У свою чергу облікові справи громадян передаються до виконавчого комітету відповідної ради із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, зокрема, у випадках ліквідації обліку за місцем роботи (пункт 31 Правил).
Встановлено, що на засіданні адміністрації та профкому УМВС України у Волинській області від 24.09.2013 було прийняте рішення про письмове попередження осіб, які не поновили документів в квартирних справах до 18.12.2013, що вони будуть зняті з квартирного обліку. Також зазначено, що оскільки позивач не поновив вказані документи, рішенням адміністрації та профкому УМВС України у Волинській області від 10.01.2014 ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази направлення та вручення позивачу рішення відповідача від 24.09.2013 та від 10.01.2014 УМВС України у Волинській області. Отже, про оскаржуване рішення відповідача від 10.01.2014 позивач дізнався лише з листа УМВС України у Волинській області № 16/41 від 06.07.2021, що не спростовується матеріалами справи. Таким чином, строк звернення до суду із позовом позивачем не пропущено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде визнання протиправним та скасування рішення спільного засідання адміністрації та профкому УМВС України у Волинській області від 10.01.2014 в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та зобов`язання відповідача у встановленому порядку поновити ОСОБА_1 з 10.01.2014 (з часу зняття) на квартирному обліку за місцем роботи як пенсіонера УМВС у Волинській області з наступною передачею поновлених відповідно до п. 18 Правил № 470 документів до Виконавчого комітету Луцької міської ради для взяття на облік.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар