ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/21869/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Голобутовський Р.З.) у справі №160/21869/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,- 

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області протиправною та стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області 21015грн., стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області  моральної шкоди у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі №160/2577/20 скасовано вимогу про сплату єдиного внеску від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67. Позивач двічі звертався до відповідача із заявою про повернення сплаченої суми заборгованості відповідно до вказаної вимоги, проте такі звернення проігноровані. Вважає, що тривале невирішення такого питання завдало позивачу моральної шкоди, у розмірі 200000 грн.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення ОСОБА_1 суми сплачених грошових зобов`язань за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67 у розмірі 15819,54 грн.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення ОСОБА_1 суми надмірно сплачених грошових зобов`язань за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67 у розмірі 15819,54 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На вказане рішення суду позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги.
Позивач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити. У скарзі зазначає, зокрема, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що саме 21015,01 грн. було сплачено податковому органу.
Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. У скарзі зазначає про існування порядку здійснення повернення  переплати з єдиного внеску. Крім того, у позивача така переплата відсутня.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач був зареєстрований як фізична-особа підприємець, 06.11.2019 року до ЄДРПОУ внесений запис за номером: 22240060002139346 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 
14.11.2018 року відповідачем сформовано вимогу №Ф-9732-50/67   про сплату боргу (недоїмки), якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на суму 15819,54 грн.
З листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.08.2021 року №325/Г/04-36-24-04-11 від 25.08.2021 року встановлено, що вимога про сплату боргу №Ф-9732-50/67   від 14.11.2018 року відкликана в автоматичному режимі, у зв`язку з погашенням заборгованості.
Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу з єдиного внеску №Ф-9732-50/67   від 14.11.2018 року, позивач звернувся до суду з позовом.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі №160/2577/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року в адміністративній справі №160/2577/20   задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року в адміністративній справі №160/2577/20 скасовано. Позов задоволено частково:
- визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67;
- у задоволені решти позовних вимог   відмовлено;
28.07.2021 року та 29.09.2021 року позивач  звертався до відповідача із заявами про повернення сплаченої суми коштів за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67 та судового збору, проте листами від 25.08.2021 року №325/Г/04-36-24-04-11 та від 08.10.2021 року №74520/6/04-36-24-04-16 відмовлено у поверненні суми коштів, оскільки в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі №160/2577/20 не вказано про стягнення з відповідача сплачених сум коштів.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення сплачених сум коштів за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо невчинення належних дій, спрямованих на повернення позивачу сплачених сум коштів за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, що скасована на суму єдиного внеску 15819,54 грн., відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині дійшов висновку про не доведеність неповернення суми коштів у розмірі 21015,01грн, а також заявленої суми моральної шкоди.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України   платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає   ст. 43 ПК України.
Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та   статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок,   або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт   43.2. статті   43 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.43.3 ст.43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Згідно з п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України   платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Відповідно до пунктів 43.5 та 43.6 статті 43 Податкового кодексу України   контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані,   або з єдиного рахунку.
Положення   статті 43 Податкового кодексу України   узгоджуються з нормами Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого   Наказом Міністерства фінансів України №60 від 11.02.2019   (далі - Порядок №60), а також Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого   Наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013   (далі Порядок №787).
Порядок №787 визначає процедури, зокрема, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).
Відповідно до п.3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Порядок №60 визначає механізм інформаційного обміну: між ДПС, територіальними органами ДПС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДФС; між територіальними органами ДФС та місцевими фінансовими органами в процесі погодження електронних висновків та/або електронних повідомлень про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Відповідно до розділу ІІ Порядку №60 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Заява може бути подана платником до територіального органу ДФС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
У заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код   класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства), та визначає напрям(и) перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:
на поточний рахунок платника податку в установі банку;
на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;
у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.
Відповідно до п.п.4, 5 розділу ІІ   Порядку №60 після надходження до територіального органу ДПС подана в електронній формі заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Журналу опрацювання заяв на повернення (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС.
Враховуючи вказані норми законодавства, такі визначають порядок повернення  сплачених платежів, що були перераховані до бюджету і такий не визначає про стягнення таких сум, а встановлює порядок їх повернення.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач двічі звертався до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявами про повернення коштів, сплачених за скасованою в судовому порядку вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, однак суми коштів, сплачені за вимогою від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, повернуті не були.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства та ту обставину, що в судовому порядку була скасована вимога від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, на суму єдиного внеску 15819,54 грн., а позивачем в свою чергу така сплачена, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Щодо повернення, як зазначає позивач сплаченої суми саме 21015,01грн, колегія суддів зазначає наступне.
В судовому порядку скасована вимога від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, на суму єдиного внеску 15819,54 грн.
Сторони не спростовують обставину сплати саме цієї суми. Доказів сплати суми на 21015,01грн матеріали справи не містять. Можливе нарахування інших сум або внеску (недоїмки), або штрафних санкцій, або пені, та їх сплата позивачем суд апеляційної інстанції не встановлює, оскільки відсутні докази як їх нарахування так і їх оскарження позивачем.
Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що у позивача відсутня переплата, оскільки судом встановлено, що позивач оскаржив вимогу від 14.11.2018 року №Ф-9732-50/67, на суму єдиного внеску 15819,54 грн., сума внеску по якій була сплачена.
Щодо заявленої моральної шкоди.
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог  про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, суди першої інстанції  виходив з того, що позивачем належним чином не доведено факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Позивачем наведені аргументи у позові заподіяння моральної шкоди, які  позивач фактично пов`язує із допущенням відповідачем протиправної бездіяльності.
Натомість, сам по собі такий факт не може свідчити про заподіяння особі моральної шкоди. Таким чином сам лише факт порушення прав позивача у спірному випадку не може слугувати виключною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди.
Суд зауважує, що необхідною умовою виникнення відповідальності у вигляді обов`язку відшкодувати заподіяну немайнову шкоду є не лише встановлена неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду, а й наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вини особи у заподіянні шкоди.
Однак, позивач під час розгляду справи не навів переконливих доводів з належним їх обґрунтуванням і підтвердженням, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача йому було заподіяно моральні чи фізичні страждання або втрати немайнового характеру.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні  скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі №160/21869/21 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак