П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/13760/21	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.                           
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ та АВТОМАТИЗАЦІЯ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2021р. ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ та АВТОМАТИЗАЦІЯ» звернулося в суд із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.07.2021р. за №0173000701 та за №0172970701. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 25.02.2021р. по 18.03.2021р. посадовими особами податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р., за результатами якої 25.03.2021р. складено акт перевірки за №5260/15-32-07-01-17/39780950, у висновках якого встановлено низку порушень.
Позивачем подано заперечення на акт перевірки, однак, своїм листом ГУ ДПС в Одеській області повідомило позивача про результати розгляду заперечень, відповідно до якого заперечення залишені без задоволення.
На підставі встановлених порушень, 23.04.2021р. податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: за №0099470701, за №0099480701, за №0099490701, за №0099510701, які в подальшому були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДПС України. Так, за результатами розгляду скарги на вказані податкові повідомлення-рішення, ДПС України 21.07.2021р. було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: за №0173000701, відповідно до якого зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 549  000грн., та за №0172970701, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток товариства на суму 107  954грн.. 
Позивач не погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вважає, що вони зроблені незаконно, передчасно з неповним  дослідженням обставин та самі рішення  підлягають скасуванню.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 21.07.2021р. №0173000701.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 21.07.2021р. №0172970701.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДПС в Одеській області на користь ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» судовий збір в розмірі 4 540грн..          В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 
Під час підготовки справи до розгляду, представником податкового органу було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022р. було задоволено вказане клопотання та призначено розгляд справи 15.06.2022р. в режимі відеоконференції.
Відтак, представник податкового органу приймав участь у судовому засідання за допомогою відеозв`язку, надав відповідні пояснення та не заперечував про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник позивача в судове засідання (15.06.2022р.) з`явився, надав відповідні пояснення стосовно даної справи та не заперечував про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» було надано усі необхідні документи, якими спростовуються доводи контролюючого органу щодо відсутності підтвердження змісту господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «КСІМЕКС. КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р., за результатами якої складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КСІМЕКС. КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2018р. по 30.09.2020р. №5260/15-32-07-01-17/39780950 від 25.03.2021р., у висновках якого встановлено порушення:
- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України,  п.2 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та  фінансову звітність в Україні», п.п.6, 7 п.п.9.4 п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318, в результаті чого завищено суму від`ємного значення об`єкту  оподаткування  податком на прибуток  всього на суму 595 894грн., у т.ч. за 9 місяців 2020 року - 595 894грн.;
- п.44.1 ст.44, ч.«а» п.198.1 п.198.3 п.198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету  всього в сумі 2 050 041грн., у т.ч. по періодах у червні 2019р. – 1 851грн.; у липні 2019р. - 153грн.; у серпні 2019р. - 548грн., у вересні 2019р. - 531грн., у жовтні 2019р.  117 997грн., у листопаді 2019р. – 532 545грн., у грудні 2019р. -172 483грн.,  у січні 2020р. – 10 353грн.,  у березні 2020р. – 894 295грн., у квітня 2020р. – 196 512грн., у травні 2020р. – 61 527грн.,  у липні 2020р. – 14 275грн.,  у серпні 2020р. – 46 971грн.;
- п.44.1 ст.4 ч.«а» п.198.1, 198.3, 198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду  в сумі 36 833грн., у т.ч. у вересні 2020р. – 36 833грн. та інші порушення(т.1 а.с.14-96).
На підставі встановлених порушень, 23.04.20221р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення за №009947071, №0099480701, №0099490701 та №0099510701.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ та АВТОМАТИЗАЦІЯ» було оскаржено їх в адміністративному порядку до ДПС України.
За результатами розгляду поданої скарги, 12.07.2021р. ДПС України прийнято рішення за №15807/6/99-00-06-01-01-06, яким скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частинах встановлених перевіркою порушень по взаємовідносинах із ТОВ «Арія Строй Град» та ТОВ «Енергетичний Логістичний Сервіс та Менеджмент», а в іншій частині – залишено без змін.
В подальшому, 21.07.2021р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- за №0173000701, відповідно до якого зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 549 000грн.;
- за №0172970701, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання на прибуток підприємства на суму 107 954грн.(т.1 а.с.137-138).
Позивач не погоджується із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся до суду із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність прийнятих податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За правилами пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Так, п.135.1 ст.135 ПК України, передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 цього Кодексу.
У відповідності до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
З огляду на викладені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійсненні та підтвердженні належним чином оформленими документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
Приписами ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.  Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Вимогами п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 5.06.1995р. за №168/704 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Судова колегія зазначає, що вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобов`язання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.
Як вбачається із матеріалів справи, що однією із підстав прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стало те, що до складу витрат ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» були включені витрати за юридичними послугами, надані виконавцем ФОП ОСОБА_1 , придбання яких не підтверджено належним чином оформленими документами, що розкривають зміст господарської операції та вказують на рух активів та/або не зміну зобов`язань на загальну суму 525 000грн..
Досліджуючи вказані обставини, викладені в акті перевірки, судова колегія виходить з наступного.
Згідно матеріалів справи, 1.07.2019р. між ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання юридичних послуг за №КТА-ОД/19-28(т.1 а.с.192-194).
На виконання зазначеного договору складено Акти про надання послуг(т.1 а.с.192-194).
7.05.2021р. товариством було направлено лист до ФОП ОСОБА_1 про надання додаткових відомостей про послуги, які були надані за період, що перевірявся, та отримано відповідь вих.№1/05-21 від 13.05.2021р., якою ФОП ОСОБА_1 повідомила про надані послуги(т.1 а.с.165-166).
Надаючи оцінку вказаним обставинам та доказам, наявним в матеріалах справи, а також враховуючи те, що у штаті товариства відсутня посада юриста, судова колегія вважає, що надання юридичних послуг ФОП ОСОБА_1 реально підтверджено відповідними доказами та наданими документами, а тому висновки податкового органу про придбання юридичних послуг, які не підтвердженні належним чином оформленими документами є помилковими та не відповідають обставинам справи.
Іншої підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало те, що до складу витрат позивачем включено витрати за роботами щодо обслуговування програмного продукту 1С надані виконавцем ФОП ОСОБА_2 при фактах відсутності у власності, в оренді та іншому користуванні у ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ»  програмного забезпечення  1С на загальну суму  390 000грн., а  тому неможливо підтвердити фактичне отримання перелічених робіт щодо обслуговування програмного продукту 1С на адресу ТОВ  «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ»  від виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 ..
Із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір від 1.07.2019р. про надання послуг щодо обслуговування програмного продукту « 1С» №КС-ОД/19-26(т. а.с.209-211).
На виконання вказаного Договору складено акти надання послуг (т.1 а.с.214-216).
В матеріалах справи наявний висновок спеціаліста №78/2021 за результатами проведеного аудиту  з 2018р., погоджений ТОВ «Міжнародна правова група» про те, що у позивача по теперішній час спільно використовували та надалі можуть спільно використовувати примірник програмного продукту « 1С: Предприятие8.Управление производственним предприятием для Украины з реєстраційним номером  800046087, який був придбаний та зареєстрований  ТОВ «Концерн» «КСІМЕКС» 26.10.2011р., що підтверджується наявними копіями картки реєстрації та Користувацької угоди, які входять до складу комплектації зазначеного примірника програмного продукту для автоматизації бізнесу, при умові, що облік ведеться в єдиній інформатизованій базі  даних, які створюється та зберігається у віртуальній машині на сервері з назвою SERVER1C8, доступ до ІБД здійснюється працівниками зазначених суб`єктів аудиту у клієнт - серверній  архітектурі  за допомогою товстого клієнта (т.1 а.с.167-182).
Також, матеріали справи містять договір доручення  від 25.07.2017р.  між ТОВ «Молерані» (Довіритель) та ТОВ «Міжнародна правова група» (Повірений), відповідно до якого Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати необхідні юридичні дії по охороні авторських прав і захисту інтелектуальної власності на території України на власний розсуд в межах діючого законодавства.
Листом ТОВ «Міжнародна правова група» за Вих.№287-ВА/2021-02 від 24.01.2021р.(т.1 а.с.189-191), представника власника майнових прав на комп`ютерні програми для автоматизації бізнесу лінійки 1С, підтверджено спільне використання комп`ютерних програм для автоматизації бізнесу пов`язаними особами, до яких входить ТОВ «Ксімеск. Контроль та автоматизація» та не заперечено в цьому окремому випадку проти спільного використання програмних продуктів.
З огляду на вказане, судова колегія приходить до висновку, що товариство здійснює свою діяльність та веде бухгалтерський облік з використанням програми 1С, що підтверджується відповідними документами.
Посилання апелянта на те, що у ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» відсутні докази перебування програмного забезпечення 1С у власності, в оренді та іншому користування не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
Що стосується питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.
30.03.2022р. ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Розглянувши вказану заяву, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналізуючи вищезазначене, судова колегія зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006р. у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.34-36), від 23 січня 2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015р. у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається із матеріалів справи, що представником ТОВ «КСІМЕКС.КОНТРОЛЬ ТА АВТОМАТИЗАЦІЯ» заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді: 
- ознайомлення зі змістом апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та її належний аналіз, робота з матеріалами справи;
- підготовка та складення відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням актуальної судової практики та правових позицій Верховного Суду;
- підготовка та оформлення копій документів, які додаються до відзиву;
- надсилання відзиву на апеляційну скаргу з доданими документами апелянту та суду.
Загальний обсяг витраченого часу згідно наданого Акту про надання правової допомоги від 25.03.2022р. склав 5 годин 30 хвилин.
Згідно з п.2 доручення №1-1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №7-01/01/21а від 1.01.2021р. сторони домовились визначити вартість послуг за правовою допомогою у фіксованому розмірі 5 500грн..
Враховуючи надані позивачем докази, та те, що ГУ ДПС в Одеській області не подано заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, а також не надано доказів щодо необґрунтованості розміру заявлених витрат на правничу допомогу, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500грн.. 
Отже, заявлені до відшкодування витрати у розмірі 5 500грн. на професійну правничу допомогу суд вважає співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.
Враховуючи зазначене та критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені ч.5 ст.134 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 5 500грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          Т.М. Танасогло

                                                                                                    Л.П. Шеметенко