КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 381/622/17                                                                                         Головуючий у І інстанції  Соловей Г.В.
Провадження №22-ц/824/5890/2022                                                                 Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
суддів:                                                           Писаної Т.О., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Шаламай Ю.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу  Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року про заміну правонаступником за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Шевченківський район відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про заміну сторони її правонаступником,
ВСТАНОВИВ:
 
23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у справі № 381/622/17 задоволені його вимоги до ПАТ «КБ «Хрещатик» та стягнуто на його користь грошові кошти за договором банківського вкладу «Оберіг» в розмірі 190256,87 грн. та проценти в розмірі 138130,69 грн.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Заявник вказував, що на підставі рішення Правління НБУ від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» 03 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 913 про початок процедури ліквідації банку та делегування повноважень ліквідатора банку.
Отримавши виконавчий лист по даній справі та направивши його у виконавчу службу, ОСОБА_1 отримав постанову про закриття виконавчого провадження у зв`язку з ліквідацією банку на підставі п.9 ч.1 ст.ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, заявник просив суд замінити боржника ПАТ «КБ «Хрещатик» у виконавчому провадженні на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від  26 липня 2021 року заява задоволена. 
Замінено боржника ПАТ «КБ «Хрещатик» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 381/622/17 про стягнення з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором банківського вкладу «Оберіг» № 653/2013-222 від 28 травня 2013 року в розмірі 190256,87 грн. та процентів в розмірі 138130,69 грн.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником ліквідованого ПАТ «КБ «Хрещатик», а тому відсутні підстави для зміни сторони у виконавчому провадженні.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішенням, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. 
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
В судовому засіданні представник Фонду гарантування вкладу фізичних осіб - Музичук Л.В. підтримала доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.
Колегія суддів, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи таке.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням  Фастівського міськрайонного суду  Київської області від  02 листопада 2017 року стягнуто   з ПАТ «КБ «Хрещатик»   на користь  ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу у розмірі 190256,87 грн. та проценти у розмірі 138130,69 грн. 
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року набрало законної сили і відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, ст. 129, ст. 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.
На підставі рішення Правління НБУ № 46-рш від 02 червня 2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію  ПАТ «КБ «Хрещатик»» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення  від 03 червня 2016 року №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та призначення уповноважену особі Фонду на ліквідацію Банку».
Згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02 жовтня 2020 року внесено запис 3 10000741110128000175 про припинення ПАТ «КБ «Хрещатик».
До 04 жовтня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснював повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».
На момент ухвалення Фастівським міськрайонним судом Київської області судового рішення по справі № 381/622/17 від 02 листопада 2017 року, яке набрало законної сили, повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик» здійснювалися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноважених осіб.
Задовольняючи вимоги заяви суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження у даній справі відбувається у зв`язку із здійсненням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повноважень ліквідатора відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» (боржника), закінчення яких на день розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не може перешкоджати виконанню судового рішення по справі, яке набрало законної сили.
Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.
У зв`язку з заміною боржника відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним боржником проводиться відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та норм Цивільного процесуального кодексу України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника всі права та обов`язки у зобов`язанні, у т.ч. й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.
Згідно з п. 16 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"тимчасова адміністрація - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 46-рш від 02 червня 2016 року ухвалено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «Хрещатик». Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 913 від 03 червня 2016 року вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку строком з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення)або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.
Відповідно до ч.3,4 ст.53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 02 жовтня 2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Хрещатик»» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.
Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ « КБ «Хрещатик»також є припиненим.
ПАТ «КБ «Хрещатик» було ліквідовано, при цьому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Посилання заявника на ту обставину, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є боржником з виконання рішення  Фастівського міськрайонного суду  Київської області  від  02 листопада 2017 року у справі ЄУН №381/622/17, у зв`язку із проведенням Фондом процедури ліквідації банків, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки норми спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не містить положень щодо визнання Фонду правонаступником банківської установи у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 15 червня 2020 року у справі № 334/1913/16-ц , у постанові від 24 вересня 2020 року справі № 334/8020/18 .
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини, відповідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року про заміну сторони правонаступником за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про заміну сторони її правонаступником скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі № 381/622/17 від 02 листопада 2017 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення кошті за договором банківського вкладу відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22липня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: