Постанова
Іменем України
 
20 травня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 824/236/21
провадження № 61-19239ав21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Трубникової Ю. О.,
 
учасники справи: 
заявник - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
боржник -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у складі судді Кирилюк Г. М., у справі за заявою  ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року в справі № 836/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») стягнено заборгованість за договором кредиту у сумі 1 336 946,29 грн та 13 769,46 грн третейського збору.
13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року.
Просила визнати причини пропуску строку на подання заяви про скасування вказаного рішення поважними та поновити його.
Посилалась на ті підстави, що вона не брала участі у розгляді справи, повідомлень про час та місце розгляду справи не отримувала, за вказаною в резолютивній частині рішення адресою ( АДРЕСА_1 ) не проживає, має з 2008 року зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Про прийняте рішення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків їй стало відомо 02 липня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Копія рішення отримана нею 14 липня 2021 року.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року повернено заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року у справі № 836/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки заяву ОСОБА_1 подала після спливу дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейського суду, тобто з пропуском преклюзивного строку на оскарження рішення третейського суду, передбаченого пунктом 1 частини п`ятої статті 454 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до Київського апеляційного суду.
ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду, вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме статей 127, 454 ЦПК України.
Виходячи з висновків суду першої інстанції, якщо особа дізналася про прийняте рішення третейським судом після спливу дев`яноста днів з дня прийняття рішення, вона не має права на поновлення строку подання заяви про скасування рішення третейського суду, хоча дане право встановлено статтею 127 ЦПК України.
Також якщо виходити з висновків суду, будь-яка банківська установа, яка уклала кредитний договір з фізичною особою може звернутися до третейського суду, який відповідно до положень національного законодавства та практики Великої Палати Верховного Суду не вповноважений розглядати цю категорію справ, та приймати у таких справах рішення.
Апелянт не могла знати про ухвалене рішення з тієї причини, що участі в розгляді вона не брала, повідомлень про дату час розгляду справи та повного тексту рішення не отримувала, а в резолютивній частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків взагалі вказана неіснуюча адреса місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Апелянт з 2008 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в паспорті.
ОСОБА_1 зазначала, що повернення заяви, поданої після закінчення строку, встановленого частиною п'ятою статті 454 ЦПК України не містить прямої заборони на поновлення строку за заявою про скасування рішення третейського суду, оскільки цей строк є процесуальним та на нього поширюються вимоги статті 127 ЦПК України.
Апелянт дізналась про ухвалене судове рішення 02 липня 2021 року, отримала повний текст рішення тільки 14 липня 2021 року, відповідно до статті 127 ЦПК України строк на оскарження рішення Постійного діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року № 836/14 має бути поновлений.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
 
Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду 
Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та витребувано із Київського апеляційного суду цивільну справу № 824/236/21.
Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2022 року у справі закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та призначено справу до розгляду.
18 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із заявою у якій свою апеляційну скаргу підтримала та просила розглядати справу без її участі.
Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про розгляд справи повідомлене належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомило. 
 
Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції щодо законності ухвали про повернення заяви про скасування рішення третейського суду
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Повертаючи заяву, Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, виходив із того, що заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, встановлених частиною п`ятою статті 454 ЦПК України.
Верховний Суд не погоджується з таким висновком Київського апеляційного суду, виходячи з наступного.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду не відповідає.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору. Стаття 4 Закону України «Про третейські суди» визначає серед інших такі принципи організації і діяльності третейського суду: законності (пункт 1), незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові (пункт 2), змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4), всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів (пункт 10).
Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України.
Згідно з положеннями частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.
Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України). 
Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).
Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається.
Разом з тим Верховний Суд зазначає, що вказана норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у частині другій статті 358, частині третій статті 393, частині третій статті 424 ЦПК України та інших нормах.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 781/2/2018, (провадження № 61-41606ав18), від 29 жовтня 2020 року у справі № 755/7631/20 (провадження № 61-12521ав20).
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, частина друга статті 10 ЦПК України), дотримання розумних строків звернення до суду за захистом своїх прав є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати юридичну визначеність та остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, а також запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі спливом часу (Рішення ЄСПЛ у справі STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM від 22 жовтня 1996 року, № 22083/93, § 51; Рішення ЄСПЛ у справі ZOLOTAS v. GREECE (№ 2) від 29 січня 2013 року, № 66610/09, § 43).
ОСОБА_1 у своїй заяві вказувала на те, що про прийняте рішення дізналась тільки 02 липня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Копію рішення третейського суду отримала 14 липня 2021 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 червня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернено заявнику.
Проте, у порушення вищевикладених вимог закону, суд першої інстанції не дослідив питання поважності пропуску строку на подання ОСОБА_1 заяви про оскарження рішення третейського суду, передбаченого вимогами частини п`ятої статті 454 ЦПК України.
Враховуючи те, що судом першої інстанції повернено заяву ОСОБА_1 без попереднього дослідження та надання відповідних висновків щодо вирішення питання про поновлення пропущеного заявником строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, чим порушено вимоги процесуального законодавства України, принцип правової визначеності та права сторін у справі на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з викладеного, апеляційним судом, як судом першої інстанції, було передчасно повернено заяву ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду, як суду першої інстанції.
Керуючись статтями 24, 351, 367-369, 374, 379, 381-384, 454 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - Київського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 23 травня 2022 року.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко