Справа № 166/1506/21  Провадження №33/802/260/22 	Головуючий у 1 інстанції:Фазан О. З. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - адвоката Колєсніка Богдана Володимировича на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 грудня 2021 року об 14 год. 10 хв. на вул.Центральній в с.Конище Ковельського району, керував автомобілем марки "Форд Фокус", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1  - адвокат Колєснік Б.В. вважає вищевказану постанову судді необґрунтованою та незаконною, оскільки викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Зазначає про те, що у працівників поліції не було правових підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , що на його думку є порушенням приписів ст.35 Закону України "Про Національну поліцію". Протокол про адміністративне правопорушення було складено у відсутності ОСОБА_1 , якого він не підписував.
Вважає також, що відеозапис, який долучено до матеріалів справи не може бути належним доказом, оскільки він не є безперервним та таким на якому зафіксовано усі події обставин, що не виключає ймовірність втручання у його цілісність. Крім того, у матеріалах не міститься жодних відомостей про номер та серію відеокамери, її назву та дату її виробництва, що на його думку, не дає можливості встановити факт, що відеозапис було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах поліції для виявлення та фіксації порушень.
Зазначає, що ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, погодився а не відмовлявся, і це підтверджено відеозаписом. Однак, поліцейський на це не відреагував та склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Крім того, вказує про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння проведений на місці зупинки транспортного засобу, а також направлення на огляд в закладі охорони здоров`я, що за приписами ч.5 ст.266 КУпАП зумовлює недійсність отриманих в подальшому результатів. При цьому, у працівників поліції не було жодних правових підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, так як у ОСОБА_1 не було будь-яких ознак сп`яніння, що передбачені законодавством України та відповідно дають поліцейському підстави ставити вимогу для проходження огляду.
На вищевказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що на його думку, є необ`єктивністю судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та їх не підтвердження належними й допустимими доказами. Цим було порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд.
Переконаний, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилаючись на вказані обставини, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду, до суду не подавав.
Захисник Колєснік Б.В. також будучи обізнаним про судове засідання, до суду не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Зважаючи на положення ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає, що апеляційний розгляд справи можливо проводити у відсутності вищевказаних осіб.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.         Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228742 від 18.12.2021 року, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожними рота, почервоніння обличчя), відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. У графі пояснення цього протоколу ОСОБА_1 зазначив: "Згідний", та підписав його без жодних зауважень. Протокол складений за участі двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.12.2021 року з яких вбачається, що вони були присутніми при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від проходження огляду у встановленому порядку.
       Як вбачається із постанови суду, вищевказані свідки допитувались безпосередньо в судовому засіданні і, окрім іншого, фактично підтвердили обставини, які викладені у їх письмових поясненнях. Крім того, свідок ОСОБА_4 пояснила про те, що ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію, а на пішохідному переході ледве на здійснив наїзд на пішоходів.
       - відеозаписом, який міститься на СД-диску в матеріалах справи, та на якому зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, вбачається факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також те, що після зупинки, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він відмовився в присутності двох свідків. 
При цьому, апеляційний суд не вбачає будь-яких обґрунтованих підстав для визнання в якості недопустимого доказу цього відеозапису, як про це просить сторона захисту, оскільки на ньому зафіксовано події, які фактично підтверджують обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту як на підставу для скасування судового рішення про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, який передбачений чинним законодавством, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи. Дії працівників поліції відповідали законодавству, яке передбачає процедуру проведення огляду, а також процедуру складення протоколу, і це відповідними доказами не спростовано.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, суд до уваги не приймає як такі, що повністю спростовуються матеріалами справи і, зокрема відеозаписом, де зафіксовано, що на запитання працівника поліції відповів: "Да, я відмовляюся". 
Крім того, враховуючи усі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, факт не безперервного відеозапису, не свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому інкримінується, оскільки на ньому фактично зафіксовані ті ж обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, відсутність на відеозаписі подій щодо складення самого протоколу, не є тією обставиною, яка б давала суду підстави ставити під сумнів відеозапис, як належного та допустимого доказу у справі. Не вважає також суд істотним порушенням, яке давало б суду підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом і те, що в протоколі не містяться дані про серію та номер відеокамери, її назву та дату її виробництва.
Не заслуговують на увагу суду і посилання сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано той факт, що працівник поліції, а також присутні на місці події свідки, на такі ознаки вказували. Тому вимога працівника поліції про проходження огляду була цілком обґрунтованою та законною.
Відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу, та направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, не є таким, що вказувало б на недійсність результатів, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що також достеменно підтверджено як відеозаписом так і присутніми на місці події свідками.
Твердження апелянта про порушення судом права на захист ОСОБА_1 з посиланням на те, що ані він, ані його довіритель не були повідомлені про судове засідання, яке відбулось 15.04.2022 року, є таким, що повністю спростовується наявною в матеріалах справи телефонограмою про повідомлення адвоката Колєсніка Б.В. у тому числі для повідомлення ОСОБА_1 , про це судове засідання. А тому, суд першої інстанції маючи докази повідомлення осіб, які беруть участь у справі, та від яких не було жодних клопотань про відкладення справи з будь-яких поважних на те причин, цілком обґрунтовано провів судове засідання у їх відсутності, що відповідає положенням ст.268 КУпАП.
       Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15.04.2022 року щодо ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - адвоката Колєсніка Богдана Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк