Ухвала

15 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 309/1257/14-ц
провадження № 61-1445ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач),  Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Хустського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року  та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області до Хустської міської ради, міськрайонного управління Держкомзему та Хустському районі, ОСОБА_1 про скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури, задоволено частково.
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 квітня               2018 року, скасовано та постановлено у справі нове судове рішення про відмову Закарпатській обласній прокуратурі що діє в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області у  задоволенні позову про скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.
У січні 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку                     Заступник керівника Закарпатської прокуратури, подав касаційну скаргу                     в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року касаційну скаргу  Заступникакерівника Закарпатської прокуратури, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
У лютому 2022 року заявником усунуто недоліки. 
Крім того заявлено клопотання, в якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на обставини, якими було зумовлено пропуск строку, зазначивши, що повний текст копії постанови апеляційного суду отримано 22 грудня 2021 року. 
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений 
з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, тому  строк необхідно поновити.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                              у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в  ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень    Заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури, посилається на таке: судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити Заступнику керівника Закарпатської обласної прокуратури строк на касаційне оскарження рішення Хустського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року  та постанови Закарпатського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року. 
Відкрити касаційне провадження у справі за  позовом Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області до Хустської міської ради, міськрайонного управління Держкомзему та Хустському районі, ОСОБА_1 про скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Хустського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року                           та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року. 
Витребувати з Хустського районного суду Закарпатської області цивільну справу (№ 309/1257/14-ц).
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді                                                                                                           І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                Ю. В. Черняк