УХВАЛА
21 червня 2022 року
м. Київ
справа № 363/1572/18
провадження № 51-1545 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року щодо нього,
встановив:
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року  ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений подав касаційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку касаційного оскарження.
Перевіривши дотримання засудженим порядку строків касаційного оскарження, колегія суддів вважає, що скаржнику слід поновити цей строк, оскільки його пропущено з поважних причин та прийняти касаційну скаргу до розгляду.
Разом з тим, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте, засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
За змістом касаційної скарги, засуджений порушує питання про скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій, зокрема, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Проте, на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом, стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, у касаційній скарзі засудженого відсутнє обґрунтування його вимог щодо скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду саме в суді першої інстанції, з огляду на положення ст. 415 КПК Україничерез приписи ч. 2 ст. 412 КПК України.
Тобто, засуджений на обґрунтування своїх вимог не вказує, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, були б підставами для скасування вироку та які не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.
Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах вимог касаційної скарги, наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
Відповідно до положень ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк касаційного оскарження постановлених щодо нього судових рішень.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                    ОСОБА_3