УХВАЛА

09 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 560/8780/21
адміністративне провадження № К/990/13200/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача           Мороз Л.Л.,
суддів:                     Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі № 560/8780/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просила:
-    визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.03.2021 № 1652/03-16 про відмову позивачці у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»;
-    зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до стажу державної служби періоди роботи з 18.06.1993 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 09.02.2021 в органах місцевого самоврядування;
-    зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачці з 02.03.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідках Закупненської селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області від 02.03.2021 № 10 і № 11.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021, позов задоволено частково, внаслідок чого:
-    визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 05.03.2021 № 1652/03-16 про відмову у переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший;
-    визнано протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачці періоди з 18.06.1993 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 09.02.2021 до стажу державної служби;
-    зобов`язано відповідача зарахувати періоди з 18.06.1993 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 09.02.2021 до стажу державної служби позивачки;
-    зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 02.03.2021, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;
-    у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору і як наслідок, апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2022, заяву відповідача задоволено. Продовжено встановлений ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 строк усунення недоліків апеляційної скарги. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, протягом десяти днів з моменту вручення даної ухвали, виконати вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у цей же строк.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022, апеляційну скаргу відповідача повернуто з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги, які викладені в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022.
04.04.2022, відповідач вдруге звернувся з апеляційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2022, у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 відмовлено та визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2022, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку, а також подати до суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цей же строк.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною відповідача на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року у цій справі.
Не погоджуючись із ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022, про відмову у відкритті апеляційного провадження, відповідач оскаржив її у касаційному порядку.
Відповідач, вимоги своєї касаційної скарги мотивує тим, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо їхньої обґрунтованості, Верховний Суд керується такими мотивами.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а у статті 296 КАС України закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.
За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, розумно використовувати наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом встановлена як одна з основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених також і нормами процесуального закону, і не можуть та не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або через допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, зумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків передбачене законом також для того, щоб дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та стимулювати своєчасне виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції керувався тим, що підстави, наведені заявником апеляційної скарги для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними, а також те, що інші зазначені відповідачем обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не підтверджено доказами та не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а отже, недоліки, зазначені в ухвалі апеляційної інстанції, апелянтом повністю не усунуті.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у цій справі з дотримання норм процесуального права.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і в ухвалі від 27.01.2022 у справі № 360/3109/21.
Крім того, Суд зазначає, що Сьомим апеляційним адміністративним судом здійснювались усі можливі заходи передбачені КАС України, задля того, щоб відповідачем були усунуті усі недоліки апеляційної скарги.
Отже, подана відповідачем касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, що відповідно до пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись пунктом 5 частини першої та другої статті 333 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі № 560/8780/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          Л.Л. Мороз
Судді                                                                                                              А.Ю. Бучик
                                                                                                              А.І. Рибачук