ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/740/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 712/8640/21 Категорія: на ухвалу 	Марцішевська О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 червня 2022 року Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого                 Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                 Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
За участі секретаря Чуйко А.В.
       
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
           відповідач - ОСОБА_3 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу - представник  ОСОБА_3 - адвокат Тимчук О.В.

розглянувши в м. Черкаси у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Тимчука Олександра Вікторовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2022 року, постановлену під головуванням судді Марцішевської О.М., у приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 04.04.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

05.08.2021 року ОСОБА_1 , яка діяла також в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням. 
Позивачі просили зобов`язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні власністю та майном за адресою: АДРЕСА_1 .
24.03.2022 року позивачі звернулись до суду із заявою про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю спору та повернення сплаченого при поданні позову судового збору.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2022 року закрито провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням.
Повернуто ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908,00 грн, сплачений згідно квитанції № 757517 від 28 серпня 2021 року.
Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про компенсацію витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - адвокат Тимчук О.В. оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму процесуального права, а саме : ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, що неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку з боку сторони по справі, зокрема, витрат на правову допомогу сторін, не є безумовною підставою для відмови стороні у задоволенні відшкодування витрат на правову допомогу з боку суду. Це право суду, а не обов`язок. Тобто дана норма права не є імперативною. 
Скаржник зазначає, що крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_3 змушений був витрачати сили, кошти для участі в судовому процесі, який тривав більше, ніж 6 місяців. Терпіти некоректну поведінку з боку представника позивача ОСОБА_1 . 
Представник ОСОБА_3 - адвокат Тимчук О.В. вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставину, що відповідач ОСОБА_3 та адвокат остаточно погодили суму гонорару вже після подання позивачем відзиву на вказану позовну заяву. Крім того, орієнтовну суму витрат на правову допомогу неможливо було попередньо передбачити, виходячи з того, що неможливо було спрогнозувати кількість судових засідань, заявления безпідставних клопотань з боку ОСОБА_1 , а також затягування судових процесів з боку ОСОБА_1 , так як остання неодноразово провокувала відповідача без дозволу судді головуючої, вступала в полеміку з відповідачем, дратувала його, допускала неетичні висловлювання. ОСОБА_3 був під постійним стресом і змушений був реалізувати своє право на кваліфіковану юридичну допомогу.
Скаржник звертає увагу, що ухвала суду містить лише посилання на ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, що при неподанні орієнтовного розрахунку судових витрат суд може відмовити у задоволенні таких витрат, проте в конкретній справі зовсім не мотивує, чому суд приходить до висновку, що у задоволенні витрат на правову допомогу потрібно відмовити.
За таких обставин, вказану ухвалу суду першої інстанції не можна вважати обгрунтованою, вважає скаржник.
Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_3 - адвокат Тимчук О.В. просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2022 року змінити в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, клопотання відповідача ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 55000 грн. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
20.03.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , у якому відповідач просить суд компенсувати йому солідарно з відповідачів збитки на оплату послуг адвоката в сумі 55000 грн. 
16.05.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В обґрунтування відзиву вказується, що після отримання ОСОБА_3 копії позовної заяви, він міг принести до суду копію документа підтверджуючого, що він не є власником частки квартири, але ОСОБА_3 з адвокатом Тимчуком О.В. вирішили зіграти в шахрайство, де останній наобіцяв ОСОБА_3 , що стягне з ОСОБА_2 велику суму грошей.
У відзиві позивачі звертають увагу на те, що з відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції не вбачалось, що у ОСОБА_3 є адвокат, і що відповідач поніс витрати на таку значну суму в розмірі 55000 грн.
Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Тимчука О.В. - відмовити.
Сторони про день, час, місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_3 , які з?явились в судове засідання апеляційного суду, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимоги апеляційної скарги позивача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
Ухвалу суду першої інстанції оскаржується представником відповідача лише в частині відмови у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача з позивача. 
В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, тому не переглядається судом апеляційної інстанції, оскільки вимоги апеляційної скарги стосуються лише зміни ухвали в частині задоволення вимог клопотання відповідача про стягнення витрат за правничу допомогу.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача, пославшись, що в матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_3 на позовну заяву від 18.10.2021 року, в якому відсутні відомості про попередні (орієнтовні) розрахунки сум судових витрат, понесених  ОСОБА_3  на правничу допомогу адвокатом.
Суд першої інстанції вказав, що оскільки відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов не подав попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу в сумі 55000 грн., вимога про відшкодування відповідних судових витрат у зв?язку із закриттям провадження не підлягає до задоволення, що передбачено нормою ч. 3 ст. 134 ЦПК України.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції дотримано вимоги чинного законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали, не допущено порушення норм процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 18.10.2021 року відповідачем ОСОБА_3 поданий відзив на позов (а.с. 50-53, т.1).
24.03.2022 року позивачі звернулись до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв?язку з відсутністю спору та повернення сплаченого при поданні позову судового збору (а. с. 208, т.1).
Відповідач звернувся до суду із заявою про компенсацію витрат на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 55 000 грн. згідно додатку № 1 до договору про надання юридичної допомоги від 25.10.2021 року (а. с. 210-211, т.1).
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв?язку з розглядом справи згідно стаття 134 ЦПК України. 
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18).
Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що поданий відповідачем ОСОБА_3 відзив на позов від 18.10.2021 року не містить попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу (а. с. 50-53, т.1).
Також апеляційним судом встановлено, що на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції матеріали справи містили лише: ордер на надання правової допомоги серії ЧК № 83795 від 01.11.2021 року (а. с. 35, т. 1) та доданий Додатковий договір до Договору про надання юридичної допомоги у цивільній справі від 25.10.2021 року (а. с. 211, т. 1).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Згідно практики Верховного Суду вбачається, що під час розгляду справ у якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. 
Однак, відповідачем ОСОБА_3 та його представником адвокатом Тимчуком О.В., зазначені докази не були долучені до матеріалів справи під час судового процесу в суді першої інстанції. Лише до клопотання відповідача ОСОБА_3 від 20.03.2022 року (а. с. 1, т. 2), останнім долучений Додатковий договір до Договору про надання юридичної допомоги у цивільній справі від 22.10.2021 року, укладений 25.10.2021 року (а. с. 5, т. 2), не завірені належним чином копії квитанцій про сплату ОСОБА_3 на користь адвокатського бюро «Тимчук» на загальну суму 20200, 00 грн. (а. с. 6, т. 2) та копії реквізитів для оплати, що жодним чином неможна ототожнювати з платіжними дорученнями (а. с. 7, т. 2). 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов не подав попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу в сумі 55000 грн., вимога про відшкодування відповідних судових витрат у зв?язку із закриттям провадження не підлягає до задоволення, як передбачено ч. 3 ст. 134 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для встановлення порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду, а тому не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки вимоги скаржника про зміну ухвали суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються апеляційним судом. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

         Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_3  - адвоката Тимчука Олександра Вікторовича- залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством. 
Повний текст постанови складений 09.06. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков