ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/2382/21	Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В. 	
Провадження № 22-ц/817/651/22 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 305010100 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року, повний текст якого складено 6 травня 2022 року, ухвалене суддею Гудимою І.В. у цивільній справі №598/2382/21за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 17 березня 2021 року близько 19:00 год. ОСОБА_1 під час словесного конфлікту, на ґрунті неприязних відносин умисно наніс їй удар дерев`яною палицею в стегна та в ділянку тазу, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців тазової ділянки справа та обох стегон. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 8 листопада 2021 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України в зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ “Інвестбуд-2016” м. Тернопіль, строком на один рік. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю, сильних душевних хвилюваннях. У неї виник нервовий стрес, порушення сну, підвищення кров”яного тиску, страх, емоційні спалахи, дратівливість та збудливість, що призвело до вживання ліків. Розмір моральної шкоди позивачка визначила у сумі 15 000 грн.
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 7 500,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 992,40 грн судового збору.
В решті позову відмовлено.
Додатковим рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього в користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 1 500,00 грн. Вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки стягнутий судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру правопорушення та глибині фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 , а також не узгоджується із поданими останньою доказами. Крім цього, при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом порушено принцип пропорційності.
У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін. Вказує, що апеляційна скарга не містить доказів, які спростовують вину відповідача як у вчиненні злочину, так і в спричиненні позивачці тілесних ушкоджень на очах у свідків та відповідно отриманих внаслідок цього моральних страждань.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 17 березня 2021 року приблизно о 19 год., перебуваючи на подвір`ї житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, на ґрунті неприязних відносин умисно наніс дерев`яною палицею один удар в ділянку тазу з правої сторони та удари у ліве та праве стегно ОСОБА_2 , внаслідок чого останній були спричинені легкі тілесні ушкодження у виді синців тазової ділянки справа та обох стегон. Дані обставини підтверджуються ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 8 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, і згідно якої ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу ТзОВ «Інвестбуд-2016» м. Тернопіль, висновком експерта №255 від 18 березня 2021 року судово-медичної експертизи, протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2021 року.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв”язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров”я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи спір, суд повно та всебічно з”ясував обставини справи, надав оцінку зібраним у справі доказам та прийшов до законного та обгрунтованого висновку про те, що неправомірними діями відповідача позивачці спричинено моральну шкоду.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 , вимоги розумності і справедливості та правильно визначив розмір моральної шкоди у сумі 7500,00 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що стягнутий судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру правопорушення та глибині фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 , а також не узгоджується із поданими останньою доказами, розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 1500 грн., колегія суддів оцінює критично, оскільки такі доводи є голослівними та спростовуються наявними у справі доказами.
Разом з тим, при розподілі судових витрат суд не звернув уваги на те, що позовні вимоги задоволено не у повному обсязі. Так, загальна ціна заявленого позову складає 15 000,00 грн. Позовні вимоги задоволено у розмірі 7 500,00 грн, що складає 50 % від ціни позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено у п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою).
Суд стягнув з ОСОБА_1 судовий збір без урахування пропорційності розміру задоволених позовних вимог, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
Відтак рішення в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , підлягає зміні із зменшенням суми стягнення із 992,40 грн до 496,20 грн (50% від 992,40 грн).
Щодо заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 2 500,00 грн. слід зазначити наступне.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог залишено без змін, а змінено лише розподіл судових витрат, тому судові витрати у зв”язку з апеляційним розглядом справи слід покласти на сторони в межах ними понесених.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року в частині розподілу судових витрат — змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору з 992,40 грн до 496,20 грн.
В іншій частині рішення суду — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 2 серпня 2022 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.
Судді                                                                                Гірський Б.О.
                                                                               Бершадська Г.В.