Ухвала
20 квітня 2022 року
м. Київ
справа №161/5317/18
провадження №61-3454ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року за  заявою Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року заяву Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані з явкою до суду у цій справі залишено без розгляду.
Постановою Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року скасовано і прийнято нову постанову про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Координаційного центру з надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 420 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Волинської області від 20 жовтня 2020 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року у цій справі залишено без змін.
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просивскасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити Координаційному центру з надання правової допомоги у задоволенні заявипро ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, а також стягнути з відповідача на його користь 15 780 грн 
40 коп. судових витрат, пов`язаних з розглядом вказаної заяви. 
Вказана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.
У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови отримано засобами поштового зв`язку 22 лютого 2022 року. На підтвердження вказаного надано письмові докази.
Зважаючи на конкретні обставини, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом норм процесуального права. 
Касаційна  ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 
2020 року та постанови Волинського апеляційного суду від 09 лютого 
2022 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 
від 20 жовтня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду 
від 09 лютого 2022 року за  заявою Координаційного центру з надання правової допомоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Витребувати із Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/5317/18.
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційних скарг та доданих 
до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 21 травня 2022 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         О. С. Ткачук
 
                                                                                                      І. В. Литвиненко 
 
                                                                                                      Є. В. Петров