ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/3293/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя:    Березкіна О.В.(доповідача),
судді: Антонік С.Г.,  Дармін М.О.                                                                    
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2022 року (суддя Федорова О.В.) у справі № 908/3293/21
за позовом Запорізького міського центру зайнятості 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів.                                             

ВСТАНОВИВ:
          
Позивач - Запорізький міський  центр зайнятості звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із позовом про  відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29 317,92грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.01.2022 року у справі №908/3293/21 позов задоволено в повному обсязі.
Суд стягнув з  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  на користь Запорізького міського центру зайнятості  29317,92 грн. матеріальної шкоди, 2270,00 грн.судового збору.           
Не погодившись з рішенням суду, відповідач -  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зокрема, апелянт вважає, що ним  жодних протиправних дій, рішень, внаслідок яких Позивач мав понести необгрунтовані витрати,  не вчинялися, оскільки Позивач повинен був самостійно обчислювати страховий стаж особи для призначення допомоги по безробіттю у порядку, встановленому Положенням, а тому  підстави для стягнення матеріальної шкоди з Відповідача відсутні.
Апелянт зазначає, що на органи Пенсійного фонду також не покладено обов`язку обчислювати страховий стаж особи для призначення допомоги по безробіттю.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення  суду та  відмови  у позові.
Частиною 13 ст. 8 ГПК України      визначено,     що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 Відповідно     до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного    провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
 Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають    розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,    розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься       до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
 Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2022 року у справі №908/3293/21 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
07.04.2022 року від Запорізького міського центру зайнятості до суду подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив суд апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2022 року  у справі №908/3293/21  залишити без змін ( а.с.159,т.1).
          Заслухавши доповідь судді-доповідача,  дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний  апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.
          Згідно    зі    ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2019 до Запорізького міського центру зайнятості з питання сприяння у працевлаштуванні звернулася ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Для отримання статусу безробітного ОСОБА_1 надала до центру занятості документи,  визначені п. 17 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого    постановою КМУ від 19.09.2018 № 792, у тому числі Повідомлення від 23.05.2019 № 67, видане Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (Дніпровський відділ) про призначення пенсії за віком з 22.05.2021.
Наказом від 05.06.2019 №НТ190605 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 30.05.2019 та наказом від 06.06.2019 №НТ190606 призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст.    22, ч. 1 ст.    23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    з 06.06.2019 по 21.05.2021 строком на 720 к. д. (як особі передпенсійного віку за 2 роки до настання права на пенсію).
Починаючи з 25.02.2021 ОСОБА_1 припинена реєстрація, у зв`язку з поданням нею заяви про відмову від послуг служби зайнятості.
03.06.2021 ОСОБА_1 знову звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Запорізького міського центру зайнятості.
Цього ж дня, їй поновлено статус безробітного, відповідно до п. 32 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого    постановою КМУ від 19.09.2018 № 792    та поновлено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до п. 2 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому                             числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1, 4 ст.    22, ч. 1 ст.    23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Під час прийому у центрі зайнятості ОСОБА_1 надала Повідомлення від 25.05.2021 № 0800-0205-8/35590, видане відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області, що містить відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , згідно зі    ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як зазначив позивач, вищезазначена інформація, яка викладена у Повідомленні від 25.05.2021 № 0800-0205-8/35590, виданому відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області суперечить інформації у Повідомленні від 23.05.2019 № 67, виданому Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (Дніпровський відділ), на підставі якого прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст.    22, ч.    1    ст.    23    Закону    України    «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    строком на 720 к. д. (як особі передпенсійного віку за 2 роки до настання права на пенсію).
У зв`язку з виявленням розбіжностей між інформаціями викладеними у вищезазначених Повідомленнях Пенсійного фонду Запорізький міський центр зайнятості звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для з`ясування причин наявності Повідомлень з різними датами права на пенсію за віком ОСОБА_1 
13.09.2021 Запорізьким міським центром зайнятості отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.09.2021 № 0800-0205-6/60090, яким зазначено, що згідно з п. 2    ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи підтверджений страховий стаж, дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату - 22.05.2024.
На підставі отриманої інформації Запорізьким міським центром зайнятості скасовано наказ від 06.06.2019 №190606 про призначення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст.    22, ч. 1 ст.    23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    з 06.06.2019 по 21.05.2021 строком на 720 к. д. (як особі передпенсійного віку за 2 роки до настання права на пенсію) та затверджено наказ від 20.10.2021 №НТ211020 про призначення допомоги по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч. 1, 4 ст.    22, ч. 1 ст.    23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    з 06.06.2019 по 30.05.2020 строком 360 к. д.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з останнього місця роботи за угодою сторін (п. 1    ст. 36 КЗпП України) скорочено виплату допомоги по безробіттю з 02.03.2020 по 30.05.2020 на строк 90 к. д., відповідно до п. 1 ч. 5    ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    та пп. 2 п. 3 Розділу IV    Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624.
Таким  чином, в період перебування на обліку ОСОБА_1 здійснено нарахування допомоги по безробіттю протягом 630 к. д. замість 270 к. д., різниця складає 360 к. д., що складає  29.317,92 грн.
З метою досудового врегулювання спору, позивач 08.10.2021 звернувся до відповідача з претензією №2751/07-05 про повернення коштів, що були виплачені ОСОБА_1 незаконно, як допомога по безробіттю за період з 02.03.2020 по 24.02.2021 в розмірі 29317,92 грн.
У відповіді на претензію від 23.10.2021 вих. №0800-0901-6/7-1239 відповідач зазначив, що Запорізький міський центр зайнятості наділений повноваженнями самостійно визначати тривалість страхового стажу особи, що претендує на отримання допомоги по безробіттю за допомогою інформації, що міститься у Реєстрі застрахованих осіб, а відповідно і визначати вік, з досягненням якого особа буде матиме право на пенсію. Надання вказаної інформації Центру зайнятості будь-яким органом державної влади, зокрема, органами Пенсійного фонду Порядком №613 не передбачено. Зазначив, що посилання на Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 №624 є безпідставним.
Звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із позовом про  відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29 317,92грн., позивач - Запорізький  міський  центр зайнятості посилався на  протиправну поведінку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо надання невірної інформації про дату призначення пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого позивачем безпідставно було призначено допомогу по безробіттю ОСОБА_1 на 720 к.д. (як особі передпенсійного віку) замість 270 к. д., різниця складає 360 к. д., за період з 02.03.2020 по 24.02.2021 у розмірі 29317,92 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги повністю, господарський суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправної поведінки  відповідача, яка  полягає у видачі Правобережним об`єднанням управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (Дніпровський відділ) недостовірного повідомлення (довідки) від 23.05.2019 №67 із невірним зазначенням дати набуття права на пенсію, позивачу була заподіяна майнова шкода у вигляді  безпідставного нарахування та сплати  допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 29317,92 грн.
Колегія суддів  погоджується з такими висновками суду першої інстанції  з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частинами 1, 2 статті 22    Цивільного кодексу України      визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,     які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно статті 1173 Цивільного кодексу України     шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.
За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. 
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України суб`єктами відповідальності є органи державної влади або місцевого самоврядування.
Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого       постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280,      Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
За приписами пункту 7 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
У цьому зв`язку, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні     статті 1173 Цивільного кодексу України.
Враховуючи зазначене, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність лише трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Згідно з ч. 1    статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"       Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
У відповідності до ч.1    ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення"    статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.
Положенням пункту 2 частини 1    статті 44 Закону України "Про зайнятість населення"    визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до    Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"     та цього       Закону.
Відповідно до п. 2 Розділу 2 Порядку  надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства  розвитку економіки, торгівлі та  сільського господарства України від 06.04.2020 № 624 загальна тривалість випалти допомоги по безробіттю застрахованим особам не може перевищувати 360 календарних днів ( особам передпенсійного віку- не більше 720  календарних днів) протягом двох років з дня її призначення.
Як вбачається з матеріалів справи,  наказом  від 06.06.2019 року  Гаркуші  призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі залежно від  страхового стажу з 06.06.2019 по 21.05.2021  на 720 календарних днів.
Відповідно до п.  13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного       в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції,      припиняється у разі: досягнення особою встановленого     статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"    пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону Україні "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до  складу Державного бюджету України.
Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"    виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.05.2019, якою було дотримано положення п. 17 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та введення обліку осіб, які шукають роботу, надано статус безробітного відповідно до    Закону України «Про зайнятість населення».
Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення"       визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"       та цього Закону. 
Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення" і така виплата, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії, що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.
Розмір допомоги визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовим комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.
Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю застрахованим особам не    може перевищувати 360 календарних днів (особам передпенсійного віку - не більше 720 календарних днів) протягом двох років з дня її призначення.
Згідно з п.2 розділу І Порядку № 613 передпенсійний вік - це вік особи за 2 роки до досягнення нею пенсійного віку, встановленого    ст.26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    (Закон № 1058).
Відповідно до ч. 1    ст. 26 Закону № 1058    право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, у 2019 році - не менше ніж 26 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші, зокрема, які народилися з    01.10.1959 по 31.03.1960, - після досягнення ними віку 58 років 6 місяців; з 01.04.1960 по 30.09.1960- 59 років; з 01.10.1960 по 31.03.1961- 59,6 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою    ст. 26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, у 2019 році - від 16 до 26 років.
Особи за наявності страхового стажу від 15 до 16 років у 2019 році мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років.
З урахуванням зазначеного, питання визначення пенсійного віку або віку набуття права на пенсію вирішуються для кожної особи індивідуально та в цілях застосування    Закону України «Про зайнятість населення»    та    Закону    Україні «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» потребують підтвердження відповідними відомостями Пенсійного фонду України.
Згідно з частиною першою    ст. 23 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»    застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Розмір цієї допомоги визначається у відсотках до їхньої середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266, залежно від страхового стажу: до двох років - 50%, від двох до шести років - 55, від шести до 10 - 60, понад 10 років - 70%.
Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100%, упродовж наступних 90 календарних днів - 80; у подальшому - 70%. Допомога по безробіттю не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, установленого Законом.
Відповідно до наявних у справі матеріалів ОСОБА_1 була призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі, залежно від страхового стажу на підставі ч. 1, 3, 4 ст.    22, ч. 1 ст.    23 Закону    з 06.06.2019 по 21.05.2021 строком на 720 к. д. (як особі передпенсійного віку за 2 роки до настання права на пенсію) на підставі довідки  відповідача про призначення пенсії за віком з 22.05.2021 року.
В подальшому відповідачем була надана довідка про  іншу дату, з якої    ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату - 22.05.2024 року, внаслідок чого   зазначена особа безпідставно отримала допомогу по безробіттю  за 630 календарних днів замість 270 календарних днів, при належному розрахунку  відповідачем страхового стажу, що складає   360 календарні дні  та 29 317,92 грн.
Частинами 1 і 2    статті 22 Цивільного кодексу України    визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до    ст. 1166 ЦК України    майнова шкода, завдана неправомірними рішенями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала
Положеннями    статті 1173 Цивільного кодексу України    встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.
За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Оскільки відповідач  надав  позвачу  Повідомлення (довідку) від 23.05.2019 № 67, як підтверджуючий документ дати виходу на пенсію, що необхідна для визначення періоду виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , внаслідок чого  даній особі  була нарахована  допомога по безробіттю за  більший період, ніж  це передбачено, то господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про  те, що видача Правобережним об`єднанням управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (Дніпровський відділ) недостовірного повідомлення (довідки) від 23.05.2019 №67 із невірним зазначенням дати набуття права на пенсію  свідчить про  протиправну поведінку відповідача.
Майнова шкода, завдана позивачу протиправною поведінкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області полягає у витратах Запорізького міського центру зайнятості на виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у сумі 29317,92 грн. за період, коли особа не мала такого права.
Причинний зв`язок між завданою позивачу майновою шкодою і протиправною поведінкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області полягає у тому, що саме видача відповідачем недостовірного повідомлення (довідки) призвела до безпідставної виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 29.312,92 грн.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявність в діях відповідача всіх елементів цивільного правопорушення, господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 29312,92 грн. матеріальної шкоди. 
При цьому, доводи  відповідача про те, що Позивач повинен був самостійно обчислювати страховий стаж особи для призначення допомоги по безробіттю  та про те, що на органи Пенсійного фонду також не покладено обов`язку обчислювати страховий стаж особи для призначення допомоги по безробіттю, а тому  підстави для стягнення матеріальної шкоди з Відповідача відсутні, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно  до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (    Державний реєстр)    організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр) - це автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, одним із напрямків роботи Пенсійного фонду України є ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який використовується для призначення (перерахунку) громадянам пенсій та страхових виплат за окремими видами державного соціального страхування, та здійснення контролю за достовірністю цих даних. 
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто всю необхідну інформацію стосовно застрахованої особи вносить саме Пенсійний фонд, який і несе відповідальність за наявні в ньому дані.
В листі від 17.09.2020 Пенсійний фонд України зазначив, що зважаючи на відсутність механізму взаємодії на місцевому рівні Пенсійного фонду України та Державної служби зайнятості у сфері застосування законодавства про зайнятість населення та про соціальне страхування на випадок безробіття, потребує нормативного врегулювання питання:
- порядку звернення до органів Пенсійного фонду України за потрібною інформацією;
- переліку документів, які надаються для визначення страхового стажу та віку, який дає право на призначення пенсії;
- порядку надання запитуваної інформації органами Пенсійного фонду України (форми документів, спосіб направлення тощо).
Наразі Пенсійним фондом, Державним центром зайнятості та Фондом соціального страхування України погоджується Протокол №11/1 щодо оперативного надання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідач доказів погодження зазначеного реєстру та, як наслідок, недотримання позивачем порядку отримання інформації, необхідної для вчиненням ним дій щодо задоволення (відмови у задоволенні) заяви особи, яка до нього звернулася з питанням призначення допомоги по безробіттю, суду не надав.
 Крім того, жодним чинним законодавством не визначений обов`язок позивача самостійно відстежувати та обраховувати страховий стаж особи, яка звернулася до центру зайнятості з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.
 Таким чином, відповідач жодним чином не спростував доводів позивача та відсутність вини Пенсійного фонду щодо надання невірної інформації, яка в подальшому була використана позивачем для здійснення нарахування допомоги.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Відповідно до  пункту 1 частини першої статті      275      та статті      276 Господарського процесуального кодексу України      суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що    розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,    правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до     ст. 276 ГПК України     є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно     статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника скарги і відшкодуванню не підлягають.
Оскільки загальна ціна позову становить 29317,92 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5    ст. 12 ГПК України      дана справа відноситься до категорії      малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до      ст. 287 ГПК України      судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3     ст. 287 ГПК України.          
 
            На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -       

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 908/3293/21 у справі  №908/3293/21 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.    
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                          О.В.Березкіна
  
         Суддя                                                                                                 М.О.Дармін

        Суддя                                                                                                 С.Г.Антонік