П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/5274/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача	Кравця О.О.	
судді -	Зуєвої Л.Є.	
судді - 	Коваля М.П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року по справі № 420/5274/20, прийнятого у складі судді Токмілової Л.М., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          
19.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просив:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як суб`єкта владних повноважень, протиправними;
визнати за ОСОБА_1 , 1958 року народження, право на отримання довічної пенсії за вислугу років (вислуга 32 роки) у розмірі 86 відсотків відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця з 1 червня 2017 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплатити ОСОБА_1 грошові кошти недорахованої суми доплат з 01.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у зв`язку з уточненням вислуги років на пенсію, з урахуванням раніше сплачених грошових коштів (617 грн.) та компенсації втрачених доходів (упущеної вигоди) за зазначений період.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вчинити певні дії щодо поновлення порушених прав і законних інтересів ОСОБА_1 , військового пенсіонера, шляхом збільшення розміру довічної пенсії за вислугу років до 86 відсотків відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця з 1 червня 2017 року.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати і сплатити ОСОБА_1 грошові кошти недорахованої частини пенсії (86 - 80 = 6%), з урахуванням раніше сплачених грошових коштів з 01.06.2017 р. по 31.05.2018 р., та компенсації втрачених доходів (упущеної вигоди) за зазначений період.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року адміністративний позов був задоволений частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 86% на 80% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у розмірі пенсії за вислугою років 86% грошового забезпечення врахованого для обчислення пенсії та здійснити виплату суми недоплаченої частини з урахуванням раніше виплачених сум. 
23.11.2021 року позивачем подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року заяву повернуто заявнику.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року скасовано та прийняте нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення задоволено. Встановлено строк подання звіту про виконання у повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року по справі № 420/5274/20 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт у 15 денний строк з моменту набуття законної сили вказаною постановою апеляційного суду.
15 березня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про накладення штрафу у порядку ст.382 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у задоволенні заяви було відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року позивач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що поза увагою Одеського окружного адміністративного суду залишились факти зазначених ОСОБА_1 у заяві від 25.02.2022 про невідповідність відомостей зазначених ГУ ПФУ в Одеській обл. у Звіті про виконання рішення суду по справі № 420/5274/20, подану до суду по справі № 420/5274/20 у порядку ст.382 КАС України та 10.03.2022 зареєстровану в автоматизованій системі документообігу суду з посиланням на документи пенсійної справи № 1501012413, засвідчені копії яких в підтвердження обґрунтованості і правомірності заявлених вимог відповідно до статті 161 КАС України Позивачем додано до суду в якості письмових доказів.
Апелянт також зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишились факти, що Боржник - ГУ ПФУ в Одеській обл. у листі-повідомленні № 1500-0405-5/113090 від 10.09.2021 на вимогу державного виконавця від 03.09.2021 № 10.03-16406, спрямованого до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначав: виплата нарахованої Головним управлінням доплати пенсії в сумі 6195.42 грн. буде здійснена за період з 01.12.2019 по 30.09.2020; оскільки ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 01.11.2019 пенсія виплачувалась з урахуванням максимального розміру пенсії, тому доплати за цей період на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 420/5274/20 - немає.
Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції належним чином не вивчивши матеріали справи № 420/5274/20, шляхом неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права з посиланням на копії перерахунку пенсії: з 01.01.2018 та з 01.10.2020, дійшов помилкового висновку про виконання рішення суду.
Апелянт вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишились факти, викладені ГУ ПФУ в Одеській обл. у листі - запиті № 1500-0503-5/21222 від 14.02.2022 до Пенсійного фонду України про виділення коштів для виплат за рішенням суду - на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі №420/5274/20.
Також на думку апелянта, поза увагою суду першої інстанції залишились інші значні факти, суттєво впливаючи на законність постановленого судового рішення від 26 квітня 2002 року при вирішенні питання накладення штрафу за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду та встановлення нового строку подання звіту в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Апелянт також зауважує, що ухвалу суду першої інстанції слід вважати незаконною, оскільки її постановлено за умов порушення норм матеріального і процесуального права та датовано заднім числом - 26 квітня 2002 року.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.17 КАС України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.
Процедура виконання судового рішення , у тому числі встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом визначаються нормами КАС України.
За приписами підпункту 1 пункту 6 статті 246 КАС України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача інша половина до Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КАС України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Крім того, ч. 7 ст. 382 КАС України визначено, що повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст.13 Конвенції , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною "права на справедливий суд" (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).
Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).   
Хоча, за деяких обставин виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинно порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).
У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).
Стаття 13 Конвенції ( 995_004 ) прямо виражає обов`язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої   за   Конвенцією "небезпідставної скарги", та надання відповідного відшкодування (див. справу "Кудла проти   Польщі" (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI).
Зміст   зобов`язань   Договірних держав за статтею 13 Конвенції ( 995_004 ) залежить від характеру поданої заявником скарги; "ефективність" "засобу юридичного захисту" у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або   забезпечує   адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє   вимоги   статті   13,   задоволення її вимог може забезпечуватися   за   допомогою   сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (див. згадане вище рішення у справі Кудли, пп. 157-158; та рішення у справі "Вассерман проти Росії" (N 2) (Wasserman v. Russia) (no. 2), N 21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).
У справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом   забезпечення   вчасного   виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів: тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції ( 995_004 ) ( див.п.63-65 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04), яке набуло статусу остаточного від 15 січня 2010 року).
Апеляційний суд зазначає, що вищенаведеними нормами КАС України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення штраф.
При вирішенні питання про накладення штрафу суд враховує, що приписи процесуального законодавства про накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 86% на 80% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у розмірі пенсії за вислугою років 86% грошового забезпечення врахованого для обчислення пенсії та здійснити виплату суми недоплаченої частини з урахуванням раніше виплачених сум. 
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі №420/5274/20, позивачу 15.09.2020 року проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 86% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, що підтверджується копією перерахунку пенсії (т.2 а/с 19). Розмiр пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 року становив 17120,00 грн (т.2 а/с 20).
Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_1 було здійснено виплату пенсії за наступні періоди:
-          з січня по грудень 2018 року у сумі 122  957,44 грн (т.2 а/с 36);
-          з січня по грудень 2019 року у сумі 154  864,32 грн (т.2 а/с 37);
-          з січня по грудень 2020 року у сумі 195  205,20 грн (т.2 а/с 39);
          Разом з тим, у звіті про виконання відповідачем зазначено, що виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.09.2020 року в сумі 6195,42 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (т.2 а/с 68).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.
Листом Головного управління від 14.02.2022 № 1500-0503-5/21222 здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо сформування бюджетного запиту для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати за постановою суду по справі № 420/5274/20 (т.2 а/с 22).
Отже, відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата залишку нарахованої доплати пенсії в сумі 6195,42 грн буде здійснена Пенсійним фондом України після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 18.06.2019 року по справі №826/721/16.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо відсутності підстав для застосування штрафу в порядку ст.382 КАС Украни.
Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених в ухвалі суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми процесуального права, ухвалу прийнято повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийняте та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.
Апеляційний суд, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування ухвали суду 1-ої інстанції.
Керуючись ст.8,19,55,125 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 316,320, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не може бути  оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складене та підписане 29 червня 2022 року.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.   Зуєва Л.Є.