ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1762/22 Справа № 204/5598/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Самсонова В. В. Суддя-доповідач:   Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Паромовій О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- 

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №4856, яким стягнуто з позивача 17988,73 грн. Однак, будь-яких правочинів позивач з відповідачем не укладав, повноважень будь-кому на укладання таких правочинів позивач не надавав, а тому невідомі підстави для накладення виконавчого напису на неіснуючому договорі. Про існування зазначеного виконавчого напису позивачу стало відомо у липні 2020 року, коли на робочу адресу позивача надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Будь-яких постанов про відкриття виконавчого провадження, чи інших виконавчих документів від приватного виконавця позивач не отримував. Оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим порушено вимоги Переліку №1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що у позивача є заборгованість перед відповідачем у вказаному у виконавчому написі розмірі, а також, що розмір штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором вчинений відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача, не відповідає дійсній сумі заборгованості. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 03.07.2020 року за реєстровим №4856, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 17988,73 грн. (а.с. 162-168). 
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. 
Місцезнаходженням відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» є м. Київ по вул. Зоологічній, будинок 4А, офіс 139. На день розгляду даної справи на території Київської та Дніпропетровської областей не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що він не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які не з"явились. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 04.06.2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №93012128000, за умовами якого банк зобов`язався надати позивачу кредитні кошти в сумі 15646,94 грн., зі сплатою за користування процентів на рівні 28% річних строком до 04.06.2017 року (а.с. 81-83).
21 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір факторингу №64, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядженням ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 95-97). 
14 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» укладено договір відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» права грошовї вимоги (права вимоги до боржників за кредитним договорами, вказаними у Реєстрі боржників - додаток №1 (а.с. 89-100, 101, 102-103, 104-106). 
Згідно копії додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА від 14.05.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» право грошової вимоги за кредитним договором №93012128000 (а.с. 98-106). 
03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №4856 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором №93012128000 від 04.06.2015 року в розмірі 17488,73 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн., а всього 17988,73 грн. (а.с. 80). 
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".
Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).
Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 
Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. 
В даному випадку при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не перевірено належним чином безспірність розміру сум, що визначені до стягнення за виконавчим написом, а також відсутність спору між сторонами кредитного договору. 
Згідно копії договору кредитного договору №93012128000 від 04.06.2015 року, позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка, що викладений в додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 04.06.2017 року (а.с. 81). 
При цьому, згідно змісту виконавчого напису нотаріуса №4856, зокрема, стягнення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом на суму 2110,01 грн. проведено за період з 14.05.2020 року по 25.05.2020 року, тобто за межами строку кредитування. 
Також вказаним вище виконавчим написом стягнуто прострочену заборгованість за комісією в розмірі 5431,68 грн. В додатку №1 до кредитного договору №93012128000 від 04.06.2015 року вказано обов`язок позичальника сплачувати комісію за управління кредитом (а.с. 84). 
Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. 
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення вищевказаного кредитного договору, дано визначення терміну послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. 
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як плата за управління кредитом, не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання кредиту, у зв`язку із укладенням кредитного договору відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту - позичальнику. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стягнення виконавчим написом нотаріуса №4856, зокрема, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом по 25.05.2020 року, тобто за межами строку кредитування, який встановлено договором по 04.06.2017 року, а також комісії за управління кредитом, що не є самостійною послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», - колегія дійшла висновку, що на час оформлення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, було спірним нарахування процентів за вищевказаним кредитним договором у період часу після 04.06.2017 року, а також комісії за управління кредитом. 
З урахуванням викладеного, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису, вчиненого 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим №4856 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Аланд» заборгованості в розмірі 17988,73 грн, - таким, що не підлягає виконанню.
Більше того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 від 04.06.2015 року №93012128000, у зв`язку з невиконанням якого вчинено вищевказаний виконавчий напис, укладений в простій письмовій формі.
Діючим законодавством, станом на час вчинення виконавчого напису 03 липня 2020 року, вчинення виконавчого напису на виконання правочинів укладених у простій письмовій формі - не передбачено.
Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №4856 про стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 17988,73 грн.таким, що не підлягає виконанню.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позов задоволено, з ТОВ «ФК «Аланд» на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого апелянтом судового збору за подання позовної заяви (840,80 грн.), заяви про забезпечення позову (420,40 грн.) та апеляційної скарги (1261,20 грн.) в загальному розмірі 2522,40 грн. (а.с. 7, 17, 248 зворот).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  - задовольнити. 
Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. 
Виконавчий напис від 03.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим №4856 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Аланд»заборгованості в розмірі 17988,73 грн., - визнати таким, що не підлягає виконанню. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Аланд» (код ЄДРПОУ 42642578) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова