П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/10267/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н. В. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
21 квітня 2022 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо застосування жовтня 2015 року, як місяців за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 період з 01.03.2018 по 17.12.2019;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 67250,29 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 17.12.2019 в сумі 98287,07 грн., із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року закрито провадження у справі, згідно п.4 ч.1 ст.238 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність закриття провадження в даній адміністративній справі, який обґрунтовано тим, що спірні правовідносини вже вирішено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року, у справі № 120/4961/20.
В даному випадку, апелянт вважає, що предмет спору та підстави подання даної позовної заяви відрізняються від предмету та підстав звернення до суду у справі № 120/4961/20.
Від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання з посиланням на п.5 ч.1 ст.236 КАС України, обґрунтовано введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану.
Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;
При цьому, відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб.
15 березня Верховна Рада затвердила Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено дії воєнного стану ще на 30 днів з 05 години 30 хв. 26 березня до 24 квітня включно.
Відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи
Враховуючи вище наведені норми права, враховуючи що розгляд справи вже призначено до розгляду в порядку письмового провадження, а також те що діючою редакцією КАС України, зокрема ст.236 не передбачено зупинення розгляду справи до завершення воєнного стану, а тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (справа №120/4961/20-а) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.12.2019 в повному обсязі та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.12.2019 у сумі 159146,53 грн. із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 17.12.2019 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 за №1078.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021, залишеним в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021, у задоволенні позові ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заявлених в межах адміністративної справи №120/4961/20-а позовних вимог судами першої та апеляційної інстанції було встановлено факт нарахування позивачу у спірний період сум індексації. Також судами надано оцінку вимогам в частині  стягнення індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, із застосуванням січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін та зроблено висновок, що індексація грошового забезпечення позивача за вказаний період розрахована відповідачем згідно вимог чинного законодавства.
Щодо вимог про не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.12.2019 у повному обсязі та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із встановленням фіксованої суми індексації (тобто із застосуванням абз.4 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078), суди дійшли висновку, що у грудні 2018 року та за весь період 2019 року індексацію відповідачем вірно розраховано з урахуванням базового місяця березень 2018 року.
В той же час, предметом оскарження в межах даної справи також є дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування в якості базового місяця січня 2008 року під час обчислення розміру належних до виплати позивачу сум індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 період з 01.03.2018 по 17.12.2019.
Отже, за своєю сутністю зміст позовних вимог, які були заявлені позивачем в межах адміністративної справи №120/4961/20-а та в даній справі є тотожними. При цьому, формулювання змісту заявлених позовних вимог у спосіб який є відмінним від наведеного у справі №120/4961/20-а не змінює суті спірних правовідносин та обставин, якими позивач їх обґрунтовує.
В даному випадку, колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.
Отже, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору. Тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Колегія суддів зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна покликання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення праворозуміння таких норм.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі у вказаній частині позовних вимог, оскільки між сторонами новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав який вирішений в судовому порядку та рішення суду набрало законної сили.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Боровицький О. А.