ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року	Львів	Справа № 460/10350/21 пров. № А/857/5994/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Матковської З.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Кардаш В.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         Корень О.М.;
від відповідача -                                         Корницька В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування наказу в частині покладання виконання обов`язків за посадою (суддя суду І інстанції: Комшелюк Т.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 18 хв. 09.02.2022р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 10.02.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2021р. (згідно з реєстраційною позначкою вхідної кореспонденції суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої уточненої позовної заяви, просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Рівненській обл. № 103 о/с від 12.07.2020р. про покладення виконання обов`язків за посадою заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності на підполковника поліції ОСОБА_1 (Т.1, а.с.1-7, 20-25).

Згідно ухвали суду від 05.11.2021р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (Т.1, а.с.27-29).
Відповідно до ухвали суду від 23.11.2021р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.42-43).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ відповідача ГУ НП в Рівненській обл. № 103 о/с від 12.07.2020р. в частині покладення виконання обов`язків за посадою заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності на підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл.; стягнуто на корить позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі 908 грн. сплаченого судового збору (Т.2, а.с.18-25).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ НП в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.30-38).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірний наказ винесений на підставі ч.6 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки протягом двомісячного строку із дати попередження про можливе наступне звільнення позивач не подав жодного документа щодо подальшого проходження служби в поліції, не повідомив про причини відсутності на службі, керівництвом ГУ НП в Рівненській обл. за поданням заступника начальника ОСОБА_2 було прийнято рішення про покладення на нього обов`язків за посадою заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності.
Таке покладання обов`язків є окремими правовідносинами і не може вважатися переміщенням чи переведення на іншу посаду.
Також вважає, що вказана посада є рівнозначною посаді, яку займав позивач, оскільки визначальною ознакою для визначення рівності посад є виключно спеціальне звання поліції. Водночас, норми Закону України «Про Національну поліцію» не містять будь-яких вимог про те, що рівнозначність посад включає в себе обов`язковість виконання тотожних/аналогічних функціональних обов`язків або однакову територіальну юрисдикцію.
Підкреслює, що спірним наказом на позивача було покладено обов`язки в межах одного органу, а саме ГУ НП в Рівненській обл., при цьому вказані посади (начальника і заступника начальника відділення поліції) відносять до посад керівної ланки.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.78-89).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив з серпня 1998 року службу в органах внутрішніх справ, а з листопада 2015 року - в органах Національної поліції (Т.1, а.с.72-75).
Починаючи з 30.04.2020р., по 10.03.2021р. перебував на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл.
Із 10.03.2021р. позивач проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл.
Згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. у справі № 460/1297/21, з врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021р., позивач був поновлений з 10.03.2021р. на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл.
На виконання вказаного судового рішення відповідачем прийнято наказ № 76 о/с від 28.05.2021р. «По особовому складу», яким позивача поновлено на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.76).
В той же час, наказом Національної поліції № 978 від 15.12.2020 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській обл.», який набрав чинності з 01.01.2021р., у структурі ГУ НП в Рівненській обл. реорганізовано його територіальні (відокремлені) підрозділи шляхом скорочення всіх посад у їх структурах, зокрема, в Острозькому відділі поліції ГУ НП в Рівненській обл., до складу якого входило Гощанське відділення поліції. Цим же наказом затверджено нові штати районних територіальних (відокремлених) підрозділів ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.113-117).
При цьому, на території області утворено одне районне управління поліції (Рівненське районне управління) і три районні відділи поліції (Дубенський, Вараський і Сарненський районні відділи); всі відділи та відділення, що функціонували до 01.01.2021р., ліквідовані, а посади у них – скорочені.
До складу Рівненського районного управління увійшло сім відділень поліції (№ 1 – м.Рівне, № 2 – м.Костопіль, № 3 – м.Острог, № 4 – м.Березне, № 5 – смт.Гоща, № 6 – м.Здолбунів, № 7 – м.Корець).
На виконання зазначеного наказу відповідач 29.05.2021р. надіслав позивачу попередження про можливе наступне звільнення (посада начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл., на якій перебував позивача, є скороченою) та одночасно запропонував 41 вакантну посаду в структурних підрозділах ГУ НП в Рівненській обл. (лист № 3515/116/05/12-2021 від 28.05.2021р. – а.с.78 і на звороті). Вказані вакантні посади були нижчими за посаду, яку займав позивач, у зв`язку із відсутністю рівнозначних посад.
Вказаний лист з попередженням про наступне звільнення зі служби позивач отримав 08.06.2021р. (Т.1, а.с.80).
У зв`язку із тим, що від дати попередження позивач не надав жодного документа про прийняте рішення щодо подальшого проходження служби в поліції, відповідачем 12.07.2021р. прийнятий наказ № 103 о/с про прокладення на ОСОБА_3 виконання обов`язків за посадою заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.9).
Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ ГУ НП в Рівненській обл. № 103 о/с від 12.07.2021р. не відповідає вимогам закону.
Зокрема, наказом не визначено терміну виконання обов`язків, хоча нормами закону чітко врегульовано, що підставою для видання такого наказу по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою. До того ж безперервний строк тимчасового виконання обов`язків не повинен перевищувати чотирьох місяців.
Крім цього, посада заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. на момент винесення оскаржуваного наказу була вакантною, через що відповідно до п.1 ч.1 ст.69 Закону України «Про Національну поліцію» має бути згода поліцейського, оформлена рапортом (заявою). Доказів подання позивачем згоди на зайняття цієї посади відповідачем суду не надано. 
Також на позивача, який обіймає посаду начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл., покладено виконання обов`язків за посадою у відділенні поліції, яке знаходиться в іншій місцевості. За таких обставин відбулося не тимчасове покладення обов`язків у відповідності до ч.6 ст.68 та у порядку ст.69 вказаного Закону, а переміщення позивача в органах, закладах та установах поліції у порядку ст.65 цього Закону.
Для цілей застосування ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.
          Водночас, рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, а також грошове забезпечення.
Отже, посада заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності та посада начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл. відносяться до однієї категорії (підкатегорії) посад державної служби, однак при цьому посадовий оклад начальника відділення поліції (3600 грн.) є вищим від окладу заступника начальника відділення поліції (3100 грн.).
За наведених умов посади заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності та начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл., хоч і відповідають званню майор, однак не є рівнозначними.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції є суперечливими, не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

При розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються норми, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.
Звідси, до розглядуваних правовідносин слід застосовувати приписи спеціального закону - Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Приписами вказаного Закону визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ст.59 вказаного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ст.68 зазначеного Закону в разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення (ч.1).
Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (ч.2).
Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону (ч.3).
Як встановлено ч.6 ст.68 наведеного Закону поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов`язаний виконувати обов`язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов`язки.

Як слідує з матеріалів справи, згідно листа № 3515/116/05/12-2021 від 28.05.2021р. позивач був попереджений про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штатів відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», також йому були запропоновані вакантні посади, що є нижчими за посаду, яку займав позивач.
Станом на 12.07.2021р. позивач не повідомив керівництво ГУ НП в Рівненській обл. щодо свого рішення про подальше проходження служби в поліції.
За таких обставин відповідач прийняв на підставі ч.6 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» наказ № 103 о/с від 12.07.2021р., яким до завершення двомісячного строку попередження про наступне звільнення поклав на ОСОБА_1 виконання обов`язків заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності.

За своїм змістом вказані дії відповідача є покладанням у зв`язку із службовою необхідністю на поліцейського, посада якого була скорочена, тимчасового виконання обов`язків за іншою посадою.

          Відповідно до ст.69 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою, а саме:
1) вакантною - за його згодою;
2) невакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення чи відсторонення від посади поліцейського, який займає таку посаду, незалежно від його згоди.
Безперервний строк тимчасового виконання обов`язків не повинен перевищувати чотирьох місяців.
Тимчасове виконання обов`язків покладається на поліцейських письмовим наказом керівника органу (закладу, установи) поліції, який уповноважений призначати на відповідну посаду згідно з цим Законом.

Водночас, в аспекті регулювання спірних правовідносин приписами ст.69 Закону України «Про Національну поліцію» колегія суддів підкреслює, що наведена норма стосується поліцейських, які займають штатні посади, із визначеним колом функціональних обов`язків.
Оскільки станом на 12.07.2021р. позивач перебував в процесі вивільнення (останній обіймав посаду, яка була скорочена, був попереджений про наступне звільнення), тому приписи ст.69 вказаного Закону, що регулюють порядок тимчасового виконання обов`язків поліцейськими, які займають штатну посаду, на позивача не поширюються.

Згідно з приписами ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для цілей застосування ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.
Частина 7 ст.65 цього Закону визначає, що переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Враховуючи подальші зміни, які були внесені у згадану статтю, переведення слід вважати окремою формою переміщення.

Водночас, аналіз вимог спеціального акту – ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» та загального законодавства – ч.2 ст.32 КЗпП України вказує на те, що розглядувані дії відповідача не можна кваліфікувати саме як переміщення (переведення) працівника (поліцейського) в межах одного органу (підприємства) на інше робоче місце в межах спеціальності, кваліфікації.
          Зокрема, переведення (переміщення) поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Разом з тим, в розглядуваному випадку спірним наказом позивач не був звільнений з посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл.; підтвердженням наведеного є те, що в подальшому ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції згідно наказу № 156 о/с від 28.08.2021р. саме з посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл.

          Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що нормами ч.6 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено окремий випадок покладання керівником органу (закладу, установи) поліції на поліцейського тимчасового виконання інших обов`язків, який характеризується наступними ознаками:
посада такого поліцейського була скорочена, тобто, фактично виконання обов`язків на такій посаді є неможливим;
покладання виконання інших обов`язків проводиться за відповідним рішенням керівника органу (закладу, установи) поліції;
таке виконання інших обов`язків здійснюється до дня призначення поліцейського на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції;
закон наголошує саме на обов`язку поліцейського (а не його праві) здійснювати виконання інших обов`язків, що не передбачає згоди поліцейського;
покладання інших обов`язків може стосуватися нерівнозначної посади.
Така ситуація зумовлена тим, що поліцейський за штатною посадою не увільняється від виконання своїх основних функцій і додатково в обмеженому періоді виконує обов`язки за іншою (зокрема, вакантною) посадою, на що повинна бути його згода.
Натомість, поліцейський, посада якого є скороченою, вже не може виконувати своїх попередніх функцій, оскільки керівник органу (закладу, установи) поліції покладає на нього інші обов`язки.

Таким чином, на підставі наказу № 103 о/с від 12.07.2021р. на позивача було правомірно покладено виконання обов`язків заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності.

Щодо кваліфікації посади, що визначена у спірному наказі № 103 о/с від 12.07.2021р., колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч.2 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.
Виходячи з положень ст.80 вказаного Закону та наказу Національної поліції України № 142 від 04.12.2015р. «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань», посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл. та посаді заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності відповідають званню «майор», а відтак останні є рівнозначними.
При цьому, для виконання положень ч.6 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» не є обов`язком керівника органу поліції покладати обов`язки за рівнозначними посадами.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

          Щодо решти висновків суду першої інстанції колегія суддів підкреслює, що покликання суду на недотримання відповідачем вимог Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, Переліку документів з питань проходження служби, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1235 від 23.11.2016р., тобто, процедури прийняття спірного наказу, є безпідставними.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція щодо значимості допущення порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі № 813/1790/18.
Окрім цього, за загальним принципом окремі дефекти рішення суб`єкта владних повноважень не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте суб`єктом владних повноважень у межах своєї компетенції, із дотриманням встановленої процедури, а з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

          В розглядуваному випадку підставою для винесення спірного наказу № 103 о/с від 12.07.2021р. слугувало подання заступника начальника ГУ НП в Рівненській обл. Стрельбіцького Р.П. від 12.07.2021р., яке обґрунтовано необхідністю забезпечення належної організації роботи підрозділів превентивної діяльності відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській обл., а також підсилення керівної ланки вказаного підрозділу (Т.1, а.с.143).
          Наведені підстави переслідували легітимну мету та пов`язані з об`єктивними чинниками – інтересами служби.

          Твердження суду про постійний характер покладених на позивача обов`язків за посадою заступника начальника відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. з превентивної діяльності спростовується приписами ч.6 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає можливість такого виконання обов`язків поліцейським лише до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції.

          В частині висновків суду про територіальну віддаленість відділення поліції № 2 Вараського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській обл. колегія суддів враховує, що спірним наказом виконання обов`язків покладено на позивача в межах одного органу - ГУ НП в Рівненській обл., діяльність якого поширюється на Рівненську обл.
За таких умов службова діяльність позивача обмежувалася рамками Рівненської обл. і не стосувалася виконання обов`язків в іншій місцевості в розумінні ст.32 КЗпП України.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що згідно фактичних обставин справи позивач не приступив до виконання спірного наказу № 103 о/с від 12.07.2021р., а відтак останній не призвів до порушення будь-яких прав та інтересів останнього (в тому числі отримання грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яку він займав на момент її скорочення).

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, перевірені та проаналізовані та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в позовній заяві обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції встановив неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення і не погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача були задоволені.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

В силу приписів ст.139 КАС України слід провести наступний розподіл судових витрат у вигляді судового збору між учасниками справи:
понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;
суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта (відповідача) ГУ НП в Рівненській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2022р. в адміністративній справі № 460/10350/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування наказу в частині покладання виконання обов`язків за посадою, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Національної поліції в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 27.05.2022р.