Постанова
Іменем України
 
28 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 209/2265/21
провадження № 61-18199св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради,
відповідач - ОСОБА_1 , 
треті особи: Департамент комунальної власності земельних відносин 
та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпродзержинське житлове об`єднання», Товарна біржа «Європейська»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кам`янської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н.М., Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2021 року керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування нежитлового приміщення.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року позовну заяву повернуто прокурору на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.
 
Повертаючи позовну заяву, районний суд виходив з того, що з документів доданих до позову не вбачається, який саме державний інтерес потребує прокурорського захисту в судовому порядку: захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо, як того вимагає чинне законодавство України (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп/99). Не вбачається, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави шляхом продажу об`єктів комунальної власності, кошти за які були перераховані до державного та місцевого бюджетів. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Кам`янська міська рада, може самостійно звернутися до суду у разі порушення їх прав. Підстав для звернення керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області С. Кузьменка 
в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради з даною позовною заявою судом не вбачається.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прокурором доведено необхідності звернення з відповідним позовом в інтересах держави особі Дніпровської міської ради відповідно до положень статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У листопаді 2021 року Кам`янська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати та залишити у силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку стосовно необхідності представництва інтересів Кам`янської міської ради в суді, оскільки викладені у позові обставини справи не відповідають дійсності 
та суперечать статті 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України», згідно 
з якою інтереси територіальної громади представляє міська рада, 
що унеможливлює подання позову у інтересах територіальної громади, яка 
не уповноважувала прокурора на звернення до суду із цим позовом.
 
Доводи інших учасників справи
 
У грудні 2021 року керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, 
а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін. Зазначав, що твердження скаржника не спростовують висновків апеляційного суду.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 209/2265/21, витребувано її з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
При зверненні із позовом до суду наявність інтересів держави прокурор обґрунтував порушенням прав держави. На виконання рішення Кам`янської міської ради від 23 червня 2017 року №731-17/VII на підставі договору № 1 про організацію та проведення аукціону від 23 грудня 2015 року укладеного між Комунальним підприємством «ДЖО» (далі - КП «ДЖО») та Товарною біржою «Європейська», останньою 05 квітня 2018 року проведено аукціон з продажу комунального майна - нежитлового приміщення (вбудоване приміщення №3), площею 58,6 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та об`єкт нерухомого майна реалізовано за 329 315,10 грн. В той же день, між 
КП «ДЖО» та переможцем аукціону ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майна від 05 квітня 2018 року № 0504/18/2. Вказаний договір 
в порушення статті 657 ЦК України не був нотаріально посвідчений, а отже 
є нікчемним в силу закону та таким, що не породжує жодних правових наслідків, крім його недійсності. Право власності у ОСОБА_1 не виникло 
та не підлягало державній реєстрації. Однак не зважаючи на це, на вказане приміщення державним реєстратором Скороход О. О., 13 червня 2018 року здійснено реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 , без законних на те підстав, оскільки остання повинна була пересвідчитись, чи був договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений, що нею зроблено не було. Унаслідок здійснення приватизації, на підставі нікчемного договору купівлі-продажу, було порушено державний інтерес, а тому вказаний об`єкт нерухомого майна повинен бути повернутий до територіальної громади м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради. З цих підстав, у даному випадку наявний 
як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для реалізації прокурором конституційних повноважень з представництва інтересів держави 
у даній справі. Оскільки вищевказані обставини безумовно завдали значної шкоди інтересам Кам`янської територіальної громади та підриває матеріальну основу місцевого самоврядування.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 01 грудня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
 
Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.
 
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, 
до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
 
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
 
Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема 
у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність 
їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції 
у спірних правовідносинах.
 
Системне тлумачення норм частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України 
та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, 
що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, 
до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
 
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, 
чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
 
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
 
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження 
№ 12-194гс19).
 
Виходячи зі змісту наведених норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
 
Таким чином, у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд -  перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
 
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження 
№ 12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі 
№ 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 квітня 2019 року 
у справі № 923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18, 
від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року 
у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду 
з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією 
з яких є бездіяльність компетентного органу.
 
У справі, яка переглядається, прокурор зазначив підставою для представництва інтересів держави невжиття міською радою заходів щодо усунення порушень цивільного законодавства суперечать інтересам територіальної громади, оскільки підривають матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування. Нездійснення таких заходів, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист інтересів держави та про наявність підстав для представництва таких інтересів прокурором.
 
На підтвердження зазначених обставин прокурор, серед іншого, надав повідомлення, надіслане Кам`янською окружною прокуратурою на адресу Кам`янської міської ради, щодо встановлення порушення законодавства під час набуття речових прав на нерухоме майно комунальної власності.
 
Ураховуючи, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, висновок апеляційного суду про те, що прокурор звернувся з позовом з метою захисту прав територіальної громади, інтереси якої є складовою частиною інтересів держави, що відповідає нормам національного законодавства 
та практиці Європейського суду з прав людини, є обґрунтованим.
 
Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до незгоди з ними та тлумачення норм законів на власний розсуд.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог процесуального, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Кам`янської міської ради залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                                                        М. Є. Червинська