справа № 761/48369/18                    
головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 22-ц/824/1396/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА 
Іменем України
 
26 січня 2022 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача: Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Гаращенка Д.Р.,   
при секретарі судового засідання: Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування запису про державну реєстрацію прав власності та визнання права власності у порядку спадкування, -
в с т а н о в и в :
У грудні 2018 року до суду звернулась ОСОБА_2 із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 , з яким вона перебувала в шлюбі з 20 серпня       2010 року. 
Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить: квартира по АДРЕСА_1 ; гаражний бокс у АДРЕСА_2 , гараж НОМЕР_1 ; земельна ділянка площею 0,010 га, яка розташована по АДРЕСА_3 кадастровий номер 3221282801:01:004:0052 та земельна ділянка площею 0,3600 га кадастровий номер 322128282800:02:004:0012 цільове призначення ОСГ розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада. Вказане майно померлий ОСОБА_6 успадкував за законом, шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, від своїх батьків ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті чоловіка ОСОБА_6 позивач, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори для відкриття спадкової справи, де оформила свої спадкові права на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 . На інше спадкове майно у позивача відсутні правовстановлючі документи. 
Також позивачу стало відомо, що рідна сестра чоловіка  ОСОБА_1 у 2013 році прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на земельну ділянку та гараж у в повній мірі. Позивач вважає, що має законні підстави претендувати на Ѕ земельної ділянки та Ѕ гаражу, так як її чоловік ОСОБА_6 в свій час прийняв вказану спадщину, а позивач є спадкоємцем за законом після його смерті.
Для захисту своїх порушених прав, позивач просить: 
визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Мазепіною В.Г. Київського міського нотаріального округу, за спадковою справою № 6/2013 на гаражний бокс загальною площею 34.6 який розташований у АДРЕСА_5 ; 
визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом Мазепіною В.Г. Київського міського нотаріального округу, за спадковою справою № 6/2013 на земельну ділянку площею 0,010 га розташованою по АДРЕСА_3 кадастровий номер 3221282801:01:004:0052; 
скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно гаражний бокс загальною площею 34.6, який розташований у АДРЕСА_2 , гараж НОМЕР_1 здійсненого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, за спадковою справою № 6/2013; 
скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,010 га розташованою по АДРЕСА_3 кадастровий номер 3221282801:01:004:0052, здійсненого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за спадковою справою № 6/2013; 
визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 на Ѕ частку гаражного боксу загальною площею 34.6, який розташований у АДРЕСА_5 ; 
визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,010 га, розташованою по АДРЕСА_3 кадастровий номер 3221282801:01:004:0052.
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від                     19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна В.Г.,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування запису про державну реєстрацію прав власності та визнання права власності у порядку спадкування - задоволено частково.
Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 андровича, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 09 серпня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , яка складається з гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Промінь», площею 34, 60 кв.м., що розташований по АДРЕСА_2 , посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №1357.
Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Промінь», площею 34, 60 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 6830506.
Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 26 жовтня 2013 року на ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована території АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №2087.
Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 26 жовтня 2013 року на ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частку майна: земельної ділянки, яка розташована території АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №2083.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на судовий збір у розмірі 845 грн 21 коп.
 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що як вбачається із спадкових справ №5/2013 та №6/2013, дочка спадкоємців - ОСОБА_1 , звернувшись у 2013 році із заявами про прийняття спадщини, одноосібно прийняла спадщину без урахування частки іншого спадкоємця                  ОСОБА_6 .
Як наслідок, позивач не змогла оформити свої спадкові права на спадщину ОСОБА_6 , оскільки Свідоцтва про право на спадщину у вигляді гаражу та земельної ділянки видані відповідачу ОСОБА_1 , яка мала право лише на 1/3 частку спадщини після смерті ОСОБА_7 та на Ѕ частку спадщини після смерті ОСОБА_8 .
Отже, Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , видані без урахування частки іншого спадкоємця - ОСОБА_6 , тому відповідно до положень статті 1301 ЦК України мають бути визнані судом недійсними.
Враховуючи те, що позовні вимоги про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 09 серпня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Промінь», є обґрунтованими та доведеними, то й позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно на підставі Свідоцтва про право на спадщину - також підлягають задоволенню.
 
Відмовляючи у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку спадкового майна, суд першої інстанції вважав, що порушене право позивача захищене шляхом визнання вказаних Свідоцтв недійсними, вказаний позов передчасним, оскільки після набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_2 має право звернутися до нотаріальної контори для отримання нею Свідоцтв про право на спадщину за законом. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що спадкова земельна ділянка, вибула із власності відповідача ОСОБА_1 , та належить на праві власності третім особами, до яких ніяких вимог не пред`явлено, що додатково унеможливлює визнання за позивачем права власності на частину вказаної земельної ділянки, а позивачу необхідно обрати інший спосіб захисту порушеного права.
 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 звернулася з апеляційної скаргою у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 . Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, де заперечила проти її задоволення  (а.с. 195-202 т. 2).
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї,  вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно із частиною 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і  обґрунтованість  рішення  суду  першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Разом з тим,  відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги з огляду на таке.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спадкова справа №5/2013) видане 26 жовтня  2013 року на ім`я ОСОБА_1 на Ѕ частку майна: земельної ділянки, яка розташована території АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу                    Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №2083, - не заявлялися та під час розгляду справи у встановленому порядку підстава або предмет позову позивачем не змінювалися.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення щодо тих позовних вимог, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року в цій  частині, - підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із частиною 1 статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Стаття 1301 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
До інших випадків, які встановлені законом, відноситься, зокрема, визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.
Судом встановлено, що 20 серпня 2010 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 18 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с. 17 т. 1).
Матеріалами справи встановлено, що 04 березня 2011 року за заявою ОСОБА_2 . Третьою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №112/2011 до майна померлого ОСОБА_6 .
Згідно з Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого                           28 листопада 2018 року, спадкоємицею до майна ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видане це Свідоцтво складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_6   встановлено, що його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . 
Зі спадкової справи №5/2013 до майна ОСОБА_7 , яка померла                 ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 02 вересня 2013 року із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 - дочка померлої, яка повідомила, що іншим спадкоємцем був чоловік померлої ОСОБА_8 ,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
26 жовтня 2013 року ОСОБА_1 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна ОСОБА_7 - земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052. Спадкоємцем іншої Ѕ частки є                    ОСОБА_8 . 
 
Зі спадкової справи №6/2013 до майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що 09 жовтня 2013 року із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 - дочка померлої, яка повідомила, що інших спадкоємців, передбачених законодавством України, немає.
26 жовтня 2013 року ОСОБА_1 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_8 , яке складається з Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052.
29 серпня 2014 року ОСОБА_1 видане Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_8 , яке складається з гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Промінь», площею 34, 60 кв.м., що розташований по АДРЕСА_2 , посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №1357.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що                       ОСОБА_1 - сестра ОСОБА_6 , прийняла спадщину після смерті своїх батьків, що складається з земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, та гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Промінь», що розташований по вул. Ольжича, 48 в Шевченківському районі міста Києва.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 10 грудня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить гараж загальною площею                   34,6 кв.м. за адресою:  АДРЕСА_5 . 
З Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вказаний гараж знаходиться в іпотеці від 29 жовтня 2015 року відповідно до договору іпотеки, серія та номер: 8940, за яким основне зобов`язання у розмірі 58080 грн., що за комерційним курсом ПАТ «Укрсімбанку» ( 2420) доларів США) строк повернення 29 жовтня 2016 року, з обтяженням: заборона на нерухоме майно, іпотекодержатель: ОСОБА_3 , іпотекодавець: ОСОБА_1 (а.с. 25-26 т.1).
Відповідно до даних Державного земельного кадастру у результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 3221282801:01:004:0052 були сформовані земельні ділянки:
322128801:01:004:0055, площею 0,0800 га, обліковується за ОСОБА_5 на території АДРЕСА_3 ;
322128801:01:004:0056, площею 0, 0200 га, на території АДРЕСА_3 , що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від                         11 квітня 2019 року (а.с. 72 т.1 ).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 06 жовтня 2020 року, вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 322128801:01:004:0055, площею 0, 0800 га, на території АДРЕСА_3 , є ОСОБА_5 , а власником земельної ділянки з кадастровим номером 322128801:01:004:0056, площею 0, 0200 га, на території АДРЕСА_3 , є ОСОБА_4 . 
З матеріалів спадкових справ №5/2013 та №6/2013 встановлено, що    ОСОБА_6 за життя не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття  спадщини за померлими батьками та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 31 серпня 1972 року по 23 серпня 1989 року та з              15 травня 1991 року  по 03 березня 2011 року, що підтверджується довідкою  Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 квітня 2020 року (а.с. 149 т.1).
З матеріалів спадкових справ №5/2013 та №6/2013 встановлено, що спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також проживали до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, на час смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх син ОСОБА_6 постійно проживав разом із ними на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину.
Разом з тим, як видно зі спадкових справ №5/2013 та №6/2013, дочка спадкоємців - ОСОБА_1 , звернувшись у 2013 році із заявами про прийняття спадщини, одноосібно прийняла спадщину без урахування частки іншого спадкоємця - ОСОБА_6 .
Як наслідок, позивач не змогла оформити свої спадкові права на спадщину ОСОБА_6 , оскільки Свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_8 , видані відповідачу                    ОСОБА_1 . 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , видані без урахування частки іншого спадкоємця - ОСОБА_6 , обґрунтовано визнані судом першої інстанції недійсними на підставі статті 1301 ЦК України.
За змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Враховуючи те, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1, задоволені, то й позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину - також правомірно задоволено судом першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на встановлене, в цій частині суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстави для його скасування в цій частині, - відсутні.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від                            19 жовтня 2020 року в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 26 жовтня  2013 року на ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частку майна: земельної ділянки, яка розташована території АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №2083, - скасувати.
В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

 
Головуючий                                                                                         Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                        Р.В. Березовенко
 
                                                                                                         Д.Р. Гаращенко