Справа № 127/8419/21
Провадження № 22-ц/801/1085/2022
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2022 року	Справа № 127/8419/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М., 
суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,
розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення учасників  судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року в частині повернення зустрічного позову, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Дерновою В.В.,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
В лютому 2022 року ОСОБА_1  звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2022 зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали, оскільки зустрічна позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 та ст.177 ЦПК України. 
12.04.2022 на виконання вимог ухвали на адресу суду від позивача надійшла заява, до якої долучив оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 12405 грн. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України. Залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі як треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Прийнято до провадження позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , про стягнення суми боргу. Об`єднано позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , про стягнення суми боргу з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, у одне провадження.
Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині повернення зустрічного позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права при її постановленні. Просив скасувати ухвалу в частині повернення зустрічного позову і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про прийняття зустрічного позову. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки позивачем було усунуто недоліки, визначені в ухвалі про залишення без руху її заяви. Вважає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм.
Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.
Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ОСОБА_1 оскаржує ухвалу в частині повернення зустрічного позову, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість даної ухвали лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам ухвала суду не відповідає.
Залишаючи без руху зустрічну позовну заяву, суд свій висновок мотивував тим, що позивачем не зазначено ціну позову, незважаючи на те, що позовні вимоги стосуються права власності на нерухоме майно, тобто є майновими позовними вимогами; не сплачено судовий збір та подано зустрічний позов в електронній формі, при цьому не надано доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав заяву, до якої долучив оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 12405 грн. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України
Повертаючи позовну заяву, суд вказав, що позивачем у визначений судом строк частково усунуті недоліки зустрічної позовної заяви (сплачено судовий збір), оскільки позивачем не зазначено ціну позову та при подані зустрічного позову не надано доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Також суд вказав, що представник ОСОБА_1 - адвокат Мотилюк О.В. у підготовчому засіданні пояснень з приводу невиконання вимог ухвали суду не надав.
Однак апеляційна інстанція не може погодитися з таким висновком суду.         Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Однією з підстав повернення зустрічної позовної заяви судом є те, що позивачем не зазначено ціну позову, однак колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом вимогами як майнового характеру, так і не майнового характеру (Т.2 а.с. 62).
На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 31.03.2022 з метою усунення виявлених недоліків позовної заяви  ОСОБА_1  надав суду заяву, до якої долучив оригінал квитанції про сплату судового збору у максимальному розмірі, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, встановленому Закону України «Про судовий збір» (Т.2 а.с. 86).
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на момент подання зустрічного позову він не мав об`єктивної можливості визначити дійсну вартість спірного майна. 
Колегія суддів наголошує на тому, що дійсна вартість спірного майна може бути вирішена на більш пізніх стадіях судового процесу, зокрема у підготовчому провадженні.
Крім цього, суд першої інстанції, не позбавлений можливості в подальшому, при необхідності, стягнути недоплачену суму судового збору, відповідно до положень ст.176 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».
Також, повертаючи зустрічну позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що вона подана до суду в електронній формі, проте у порушення вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України позивачем не надано доказів направлення такої позовної заяви з доданими до неї документами відповідачам з описом вкладення. При цьому, суд зазначав, що у порушення вимог процесуального закону (ч. 7 ст. 43 ЦПК України) позивачем не було надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви. 
За змістом ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. 
Відповідно до положень ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
З матеріалів справи вбачається, 16 лютого 2022 року позивач на електронну адресу суду подав зустрічний позов.
Із заяви на усунення недоліків, яка була надана на виконання вимог суду слідує, що позивачем сплачено судовий збір. 
Тобто позивачем було частково виконано вимоги ухвали суду першої інстанції.
Проте, суд першої інстанції не був позбавлений можливості продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків ухвали суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що позивачем визначені обставини, якими він обґрунтовує зміст своїх вимог та суть порушеного права. До заяви додані відповідні докази на їх підтвердження.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем при подані зустрічного позову не зазначено ціну позову та не надано доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів не є безумовним недоліком для повернення позовної заяви, а свідчить про надмірний формалізм при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову. 
Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Апеляційний суд вважає, що повернення зустрічної позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду в частині повернення зустрічного позову підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року в частині повернення зустрічного позову скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року.

Головуючий                                                                 М.М. Якименко

Судді:                                                                         О.В. Ковальчук

                                                                               Т.Б. Сало