ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року	Львів	Справа № 308/1520/22 пров. № А/857/7157/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А., 
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 12 квітня 2022 року (головуючий суддя: Шепетко І.О., місце ухвалення – м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, –

встановив:

ОСОБА_1 , 02.02.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову Закарпатської митниці у справі про порушення митних правил № 1275/30500/21 від 05.10.2021.
Обґрунтовуючи позов, покликається на те, що постійно проживає в Іспанії у м. Барселона та прийнятий там на тимчасовий консульський обліку в Генеральному консульстві України в Барселоні. Постановою його визнано винним за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки при винесенні постанови неповно з`ясовано обставини справи, зокрема не взято до уваги той факт, що автомобіль знаходився на ремонті, що і перешкодило його вчасному вивезенню. Про цей факт позивач повідомляв Державну митну службу України шляхом подачі заяви до Слобожанської митниці Держмитслужби. Поломка автомобіля сталася внаслідок дій непереборної сили, що ніяк не залежало від волі позивача, наявні відповідні докази, які підтверджують вказані обставини.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 12 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та винести нове, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені у позовній заяві.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2021 о 01 год 57 хв в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці заїхав легковий автомобіль марки «FIAT», моделі «ULYSSE», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Іспанії НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував у приватних справах з України до Іспанії. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС України, внаслідок чого встановлено, що вищевказаний автомобіль було ввезено на митну територію України гр. України ОСОБА_1 14.06.2021 через пункт пропуску «Чоп-Захонь» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці в митному режимі «тимчасового ввезення до 60 днів» відповідно до ст. 380 Митного кодексу України. До митного контролю ОСОБА_1 подав зобов`язання про зворотне вивезення зазначеного транспортного засобу № UA305060/2021/002114 від 14.06.2021, в якому він зобов`язувався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 13.08.2021 включно. Отже, враховуючи інформаційні дані АСМО «Інспектор» та зобов`язання про зворотне вивезення № UА305060/2021/002114 від 14.06.2021, ОСОБА_1 мав вивезти вище вказаний тимчасово ввезений транспортний засіб за межі митної території України до 13.08.2021 включно, або вчинити інші дії, визначені ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України.
Таким чином, на підставі протоколу про порушення митних правил № 1275/30500/21 від 29.08.2021 та інших документів, які містилися у справі про порушення митних правил, громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Факт ввезення на митну територію України в митному режимі «тимчасового ввезення до 60 днів» автомобіля «FIAT ULYSSE», реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачем та його представником фактично не оспорюється.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивач перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, в його діях наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до  ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно з абз. 5 ч. 4  ст. 380 Митного кодексу України, громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з  УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 3  ст. 481 Митного кодексу України, перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст. 522 Митного кодексу України  передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені  статтями 468,  469,  частинами першою - п`ятою  статті 470,  статтями 474,  475,  477-480,  частинами першою - п`ятою  статті 481,  статтею 485  цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.
Згідно з ч. 1  ст. 467 Митного кодексу України  якщо справи про порушення митних правил відповідно до  статті 522 цього Кодексу  розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями  469,  477 - 481,  485  цього  Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що основним аргументом не вивезення транспортного засобу, у визначені законом строки (протягом 60 днів), позивач вказує поломку автомобіля, що на його думку підтверджується довідкою ТОВ «СТБ Суми» від 25.06.2021.
Однак, суд апеляційної інстанції не бере до уваги вищевказані покликання позивача, з огляду на таке.
Частиною 1  ст. 192 Митного кодексу України  передбачено, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1  ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених  частиною третьою статті  469, статтею  470,  частиною третьою статті  478,     статтею  481  цього  Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Отже, лише внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, особа може бути звільнена від відповідальності за порушення митних правил передбачених, зокрема і ч. 3  ст. 481 Митного кодексу України.
Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012   № 657 затверджено Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 за № 1669/21981 (далі - Порядок № 657).
Так згідно п. 1 розділу VIII Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили Порядку № 657, положення цього розділу застосовуються у випадках, коли  Кодексом  або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.
У п. 2 розділу VIII Порядку № 657 наведено визначення термінів, зокрема: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;
документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;
обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;
факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Пунктом 3 розділу VIII Порядку № 657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Відповідно до п. 5 розділу VIII Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява, яка подавалася позивачем про факт несправності транспортного засобу марки «FIAT», моделі «ULYSSE», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Іспанії НОМЕР_2 , не може розцінюватися як доказ, який підтверджує факт аварії чи дії обставин непереборної сили, у ході провадження по справі про порушення митних правил, оскільки поломка транспортного засобу, відбулася внаслідок звичайної експлуатації автомобіля, чого позивач не заперечує. 
Крім цього доказів того, що ремонт цього автомобіля мав місце саме внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили, в розумінні п. п. 2, 3, 5 розділу VIII Порядку № 657, позивачем не надано.
Разом з тим, ТОВ «СТБ Суми», не є суб`єктом, який наділений правом видавати відповідні документи, що підтверджують наявність аварії чи обставин непереборної сили, в розумінні п. 5 розділу VIII Порядку № 657.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, підстави для застосування відносно ОСОБА_1 положень ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України, яка виключає адміністративну відповідальність у випадках наявності наслідків аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відсутні.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 перевищив встановлений  Митним кодексом України строк тимчасового ввезення транспортного засобу, а тому в діях позивача є  склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3  ст. 481 Митного кодексу України, а отже оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих митному органу, у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому є законною. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322,  КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення   Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 12 квітня 2022 року у справі № 308/1520/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 16.06.2022.