КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Ішуніна Л.М.
Єдиний унікальний номер справи № 760/11390/21
Апеляційне провадження № 33/824/957/2022
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 лютого 2022 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби напостанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року щодо громадянина України   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника ПП «АЗС ОНЛАЙН» (11510, Житомирська обл., м. Коростень, Білокоровицьке шосе, буд. 10, ЄДРПОУ 40724941), паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській обл., 07 листопада 2000 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_2 ), за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучений відповідно до протоколу про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил від 23 грудня 2020 року № 1968/10000/20 - сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі), складноефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить: 80,5 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS № 64742-54-7) та не містить біс (2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25 112 кг повернуто ПП «АЗС ОНЛАЙН» або уповноваженій особі в установленому законом порядку.
Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду у постанові зазначив, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів порушення  ОСОБА_1 митних правил.
На вказану постанову представник Київської митниці подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, накласти на нього штраф у розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил на суму 539 656,88 грн з конфіскацією цих товарів.
У апеляційній скарзі представником Київської митниці Держмитслужби, відтворений зміст протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , зроблені посилання на рішення Київської митниці про зміну коду УКТЗЕД та на висновок про визначення вартості вилучених предметів.
У судове засідання до Київського апеляційного суду з`явилась представниця Київської служби Держмитслужби Глущенко Н.В. та представник ОСОБА_1 - адвокат Крилач О.І.
Вислухавши пояснення представника митного органу, представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Статтею 486 МК України передбачено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.
Згідно з частиною 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
З аналізу вказаних правових норм статей 458 та 487 МК України, а також статей 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.
Усі вказані елементи складу адміністративного правопорушення є неподільним цілим. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо, хоча б один з них відсутній, або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.
Встановлено, що 23 грудня 2020 року старшим державним інспектором відділу оперативного реагування №1 (у м. Київ та Київській області) Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби Воліком В. А. складено відносно  ОСОБА_1 протокол № 1968/10000/20 про порушення митних правил за частиною першою статті 483 МК Україи
На думку митного органу, в діях громадянина України ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил передбачених частиною першою статті 483 Митного кодексу України «Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю», а саме подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товару та його фактичного призначення.
Диспозицією частини першої статті 483 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктивною стороною порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 483 МК України, - є дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто є активна поведінка (вчинок) особи.
Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, характеризується лише умисною формою вини.
Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.
Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.
Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності.
Згідно з пунктом 5 частиною другою статті 265 МК України декларант може здійснювати декларування товарів самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.
Відповідно до частини першої статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідченні електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої особи. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною першою статті 483 МК України як спосіб приховування від митного контролю визначено подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Таким чином, для настання відповідальності за частиною першою статті 483 МК України переміщення чи дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю повинні впливати на визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митну вартість.
Зокрема, частиною першою статті 198 МК України встановлено, що митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно зі статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 335 МК України при перевезенні автомобільним транспортом декларант, уповноважена ним особа або перевізник надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.
З аналізу викладених норм, для цілей пропуску через державний кордон України, МК України передбачає достатнім здійснити ідентифікацію товарів та маршруту їх слідування, а також суб`єктів зовнішньоекономічних відносин та перевізника.
З огляду на викладене, висновки митниці про те, що технічна специфікація на товар від 23 листопада 2020 року № AN 90620 - це документ, на підставі якого здійснювалось переміщення товару є необґрунтованим.
Суд першої інстанції, перевіряючи доводи, які містяться в протоколі про порушення митних правил від 23 грудня 2020 року № 1968/10000/20 встановив, що матеріалами справи підтверджено, що товар із найменуванням «Anti-corrosion oil ЕСО-4» був переміщений на підставі міжнародної товаротранспортної накладної CMR від 23 листопада 2020 року № AN 90620 та інвойсу від 23 листопада 2020 року № AN 90620.
Це найменування відповідає домовленості сторін за зовнішньоекономічним контрактом та передбаченій сфері застосування товару.
Імпортування (ввезення) саме товару «Олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4» відповідало планам підприємства ПП «АЗС ОНЛАЙН» згідно з укладеним зовнішньоекономічним контрактом № 15819 від 22 жовтня 2019 року.
З огляду на викладене, враховуючи, що жодна норма законодавства України з питань митної справи не дає права митним органам змінювати чи коригувати назву (найменування) товару, підстави вважати, що виробником та експортером було неправильно зазначено найменування товару в CMR від 23 листопада 2020 року № AN 90620 та інвойсі від 23 листопада 2020 року № AN 90620, у суду відсутні.
Крім того, як на підтвердження того, що найменування товару було зазначено неправильно, представник митного органу посилається на висновок досліджень СЛЕД Держмитслужби від 18 грудня 2020 року № 1420003101-0288, з якого вбачається, що товар не відноситься до оливи антикорозійної, оскільки відсутні антиокислювальні і антикорозійні присадки та товар виготовлено на основі продуктів первинної переробки нафти.
Однак,  у вказаному висновку відсутнє посилання на застосовану методику визначення антикорозійних присадок і відповідні джерела інформації, у зв`язку з чим, відсутність антикорозійного компонента не можна вважати доведеною на підставі зазначеного висновку.
У протоколі № 1968/10000/20 твердження митного органу стосовно неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, залишились неконкретизованими, так і в доводах представника, не вказано, які саме відомості у поданих при переміщенні через митний кордон України документах є неправдивими.
Також суд звернув увагу, що класифікаційне питання вирішувалось спеціалізованим підрозділом митниці 22 грудня 2020 року (рішення про визначення коду товар № КТ-UA100000-0247-2020), у той час, як моментом виявлення порушення митних правил представник митниці вважає отримання експертного висновку СЛЕД Держмитслужби від 18 грудня 2020 року.
Отже, висновків про те, які саме відомості необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, посадові особи митного органу дійшли ще до початку класифікаційної роботи спеціалізованим підрозділом.
Такий підхід вказує на порушення Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за №1085/21397.
Крім того, згідно з експертним висновком ДП «Орган з сертифікації нафтопродуктів та системи якості «Масмо-Сепро» № 8-2020 від 15 грудня 2020 року, надані зразки оливи антикорозійної (низької в`язкості) «ЕСО-4» є нафтовою фракцією: сумішшю малов`язких масляних дистилятів та важких дистилятів, компаундованих антиокислювальними і антикорозійними присадками. Присадки, що входять до складу оливи є беззольними (не містять металів), що підтверджується низькою «зольністю» - 0,002 %. Маркером присадок даного продукту є «число омилення», що складає від 4,65 мг КОН/1 г оливи до 6,61 мг КОН/1 г, що підтверджує наявність присадок в оливі.
Натомість, «числа омилення» газойля та базової оливи ОБ-300 (як компонентів продукту за версією СЛЕД Держмитслужби) дорівнюють, відповідно, 0,014 мг КОН/1 гта 0,012 мг КОН/1 г. Тобто, різниця становить близько 400 разів.
Таким чином, наявність пакету антикорозійних присадок у складі «Оливи антикорозійної (низької в`язкості) «ЕСО-4», ТУ 19.2 - 001:2020» підтверджена експертизою незалежної організації, що спеціалізується на сертифікації нафтопродуктів.
Отже, підстави стверджувати про наявність у поданих до митного органу документів будь-якої недостовірної чи неправдивої інформації, відсутні.
Таким чином, наявність відмінностей щодо найменування та коду УКТЗЕД товару, в контексті змісту вищезазначених норм МК України та КУпАП, свідчить про відсутність в діях громадянина України ОСОБА_1 об`єктивної ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України, оскільки доказами, які містяться в матеріалах справи не доведено, що документи, виявлені при митному огляді мають недостовірні відомості та неправдиву інформацію.
Також встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що товар перемістив через митний кордон України саме ОСОБА_1 , оскільки підставою такого переміщення були документи, яких ОСОБА_1 митному органу не подавав. Останній не здійснював переміщення товару через митний кордон України. За фактом, як зазначено у CMR від 23 листопада 2020 року № AN 90620 та інвойсі від 23 листопада 2020 року № AN 9062620, таке переміщення виконано перевізником ПП «ТРАНС ПЕТРОЛЬ».
Згідно з протоколом №1968/10000/20 від 23 грудня 2020 року, до відповідальності притягується громадянин України ОСОБА_1 , керівник ПП «АЗС ОНЛАЙН». Таке формулювання не дає можливості встановити, яким конкретно суб`єктом вчинено правопорушення - громадянином чи підприємством. Питання про правильне встановлення суб`єкта адміністративної відповідальності є принциповим, оскільки для кожного з цих випадків законодавством України обумовлені критерії (ознаки), за яких така відповідальність взагалі може наставати.
Статтею 459 МК України передбачено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Статтею 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Однак, у матеріалах справи відсутні докази з`ясування та встановлення митницею обсягу службових обов`язків ОСОБА_1 на посаді директора ПП «АЗС ОНЛАЙН». За відсутності таких доказів, притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.
Таким чином, ОСОБА_1 , як керівником ПП «АЗС ОНЛАЙН», особисто не вчинялись жодні дії, які б були спрямовані на незаконне переміщення товару через митний кордон України.
Матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що  ОСОБА_1 як керівником ПП «АЗС ОНЛАЙН», вчинялись будь-які умисні дії по складанню, підписанню, направленню, пред`явленню тощо товаросупровідних документів, які б були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд першої інатснації дійшов правильного висновку, що  митним органом будь-яких доказів на підтвердження того, що громадянином України ОСОБА_1 , як керівником  ПП «АЗС ОНЛАЙН», подано документи, що містять неправдиві відомості, не надано.
Стаття 495 МК України визначає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов правильноговисновку, що в діях громадянина України ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 483 МК України.
Крім того,  апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга Київської митниці Держимитслужби за своїм змістом повторює зміст протоколу про порушення митних правил і не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції про те, що  поданими матеріалами не доведено, що ОСОБА_1 надав неправдиві відомості щодо найменування товарів та відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, а також не доведено, що  ОСОБА_1 могло бути відомо про дані обставини, а відтак він не несе відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Київської митниці Держмитслужби  не підлягає задоволенню.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законність постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , а тому підстави для зміни чи скасування цієї постанови відсутні.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП та ст. 458, 483 Митного кодексу України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року щодо громадянина України ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського                   
апеляційного суду                                                                                          М.В. Мережко