УХВАЛА

25 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/9290/21
адміністративне провадження № К/990/8553/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (далі - ГУ ДПС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2022 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 18.08.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2022, позов ТОВ "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" задовольнив: визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення від 18.05.2021 №00076470728 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану на суму 690' 183,75 грн та податкове повідомлення-рішення від 18.05.2021 N00076490728 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 195' 117,50 грн; здійснив розподіл судових витрат.
На зазначені судові рішення ГУ ДПС подало касаційну скаргу.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), якою визначено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
ГУ ДПС у касаційні скарзі наводить довід про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми статті 198 Податкового кодексу України без врахування висновків Верховного Суду, зроблених у постановах від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 19.05.2021 у справі №815/1021/16, від 12.02.2021 у справі №820/1953/16. Також у касаційній скарзі скаржник наводить правові позиції Верховного Суду у податкових спорах з приводу правомірності формування платником податків своїх даних податкового обліку за наслідками ''нереальних'' операцій, що викладені у постановах від 15.09.2021 у справі №822/1786/16, від 20.02.2019 у справі №820/4729/16, від 22.04.2020 у справі №826/26660/15, від 18.12.2018 у справі №816/1118/17, від 27.01.2020 у справі №640/19386/18.
Такі доводи відповідача фактично відповідають підставі касаційного оскарження, передбаченій пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, яка, однак, ГУ ДПС не вказана.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС).
Посилання ГУ ДПС на постанови Верховного Суду у вказаних справах із зазначенням того, що правовідносини у цих справах є подібними, викладений у цих постановах висновок не врахований судами попередніх інстанцій, самі по собі не доводять не врахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, подібність яких також не обґрунтована належним чином у касаційній скарзі.
Крім того, постановами Верховного Суду 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 15.09.2021 у справі №822/1786/16, від 19.05.2021 у справі №815/1021/16 скасовані судові рішення попередніх інстанцій, а справи направлено на новий розгляд.
Відповідно до частини шостої статті 353 КАС постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Відтак, вищезазначені постанови Верховного Суду не можуть бути прикладом правозастосування, яке повинно враховуватися судом при виборі норми права, що підлягає застосуванню, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС.
Правові висновки та тези у інших постановах Верховного Суду, які наводить ГУ ДПС у касаційній скарзі, стосуються оцінки документів бухгалтерського та податкового обліку на предмет доказу обставин щодо здійснення господарської операції, встановлення обставин щодо реальності (нереальності) господарської операції на підставі всебічного дослідження всіх обставин у справі, включаючи можливість учасників господарської операції фактично здійснити операцію (поставити товар, виконати роботи, надати послуги тощо) з врахуванням наявних у них матеріальних, фінансових, трудових ресурсів, часу, необхідного для здійснення господарської операції, характеру діяльності контрагента, обставин, які б свідчили про узгодженість дій платника податків та його контрагента, стосовно діяльності якого встановлені обставини, зокрема у процедурах кримінального провадження, які характеризують її як фіктивну. Верховний Суд, застосувавши норми статті 198 Податкового кодексу України, виснував, що наявність у платника податку належно оформлених первинних документів не є безспірною підставою для визнання за платником права на податковий кредит та витрати; обов`язковою умовою для цього є достовірність документів, тобто факт здійснення господарської операції з придбання товару (послуги).
Доводи ГУ ДПС у касаційній скарзі фактично стосуються оцінки доказів судами попередніх інстанцій у цій справі. Такі доводи знаходяться у площині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС, частини другої статті 353 КАС, яку ГУ ДПС у касаційній скарзі також не зазначає, а відповідно до частини другої статті 341 КАС переоцінка доказів знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2022 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва