КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №369/2616/20                                               Головуючий у 1 інстанції: Янченко А.В.
провадження №22-ц/824/5696/2022                                    Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
01 червня 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -
 
в с т а н о в и в :
 
У лютому 2020 року позивач ТОВ «ЗАРАЗ-8» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 та, відповідно, є співвласником вказаного багатоквартирного будинку.
Згідно Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку №21 корпус 1 по вул.Лобановського в с.Чайки від 02 червня 2016 року ТОВ «ЗАРАЗ-8» визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку.
Тобто, позивач на належній правовій підставі здійснює утримання та обслуговування будинку 21 корп. 1 по вул. Валерія Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області .
Вказує, що рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року №142 були погоджені та введені в дію тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Позивач належним чином виконав та продовжує виконувати свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, надає послуги своєчасно та у повному обсязі.
Разом з тим, відповідачка належним чином не виконує та не виконувала у минулому свої зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, що і стало підставою для подання позову до суду.
Наявність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та її розмір підтверджується Довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 30.01.2020 року.
Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідачки, за період від 31.03.2016 року до 31.12.2019 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 35 391,65 грн., в тому числі пеня 207,40 грн, що підтверджується відповідною довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг.
Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЗАРАЗ-8» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 35 391,65 грн., в тому числі пені в розмірі 207,40 грн.; втрати від інфляції в розмірі 1511,29 грн.; 3% річних в розмірі 1114,69 грн.; судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2102 грн.; судові витрати, пов`язані із правовою допомогою в розмірі 3 000 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЗАРАЗ-8» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 35 184,25 грн., втрати від інфляції в розмірі 1511,29 грн. та 3 % річних в розмірі 1114,69 грн., а всього 37 810,23 грн. Також здійснено розподіл судових витрат.
В решті вимог позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що 21.01.2022 року ОСОБА_1 під час ознайомлення з матеріалами справи №369/95/21 стало відомо, що ТОВ «ЗАРАЗ-8» в якості доказу додано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2021 року по справі №369/2616/20 за позовом ТОВ «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_2 , яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЗАРАЗ-8» заборгованість за надані житлово - комунальні послуги в розмірі 37 810,23 грн., в тому числі інфляційні втрати -1511,29 грн., 3% річних - 1114,69 грн. 
Вказане оскаржуване рішення позивач використовує як приюдиційний факт. встановлений судовим рішенням, ч.4 ст.82 ЦПК України, і тому дане оскаржуване рішення суду, на думку скаржника, має істотне значення для вирішення іншої цивільної справи, стороною в якій є скаржник, а саме, справи №369/95/21 яка розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області за позовом ТОВ «ЗАРАЗ-8» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг і порушує її права та обов`язки та має наслідком погіршення становища ОСОБА_1 у іншій судовій справі. Тим більше, що відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. ТОВ «ЗАРАЗ-8» є позивачем в обох судових справах з однорідними вимогами.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, в тому числі, вирішив питання про права та обов`язки не лише певної особи, ОСОБА_2 , а і права та обов`язки всіх співвласників багатоквартирного будинку №21 по вул.Лобановського Валерія в с.Чайки Бучанського району Київської області , в тому числі права та обов`язки Скаржника.
Вказує, що судом першої інстанції в якості підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ЗАРАЗ-8» визнано Рішення №317, яким визнано виконавцем комунальної послуги інший суб`єкт господарювання, а саме, ТОВ «КК «РЕФОРМА» та погоджено і введено в дію тариф на послуги для всіх споживачів ЖК «ЧАЙКА», чим вирішено питання в т.ч. щодо прав та обов`язків для Скаржника.
Крім того, судом першої інстанції в якості підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ЗАРАЗ-8» визнано Рішення №142 від 26.04.2017 року, яким в незаконний спосіб встановлено ціну на послугу для всіх споживачів, співвласників будинку №21 по вулиці Лобановського в селі Чайки , чим вирішено питання в т.ч. щодо прав та обов`язків Скаржника.
Звертає увагу суду на той факт, що співвласники будинку в особі співвласника ОСОБА_3 в 2017 році звернулись до суду з позовом щодо визнання незаконним рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Справа розглянута в Київському окружному адміністративному суді, справа №320/10041/17.
Також зазначає, що судом першої інстанції в якості підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ЗАРАЗ-8» визнано укладений між Позивачем та ТОВ «КК «РЕФОРМА» договір №ТЕ-21/1 про надання послуги з постачання теплової енергії. Суд першої інстанції порушив права споживачів та визнав обов`язок всіх споживачів, в т.ч. Скаржника, які не є стороною договору щодо сплати за послугу з постачання теплової енергії на підставі рахунків, виставлених виконавцем або його Агентом (Позивачем).
Судом першої інстанції в якості підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ЗАРАЗ-8» визнано окреме положення Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, яким порушує виключне право співвласників, в т.ч. Скаржника щодо прийняття рішень з управління будинком, а саме, прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги) та встановлено обов`язок щодо оплати комунальних послуг за ціною, яку споживачі, в т.ч. скаржник не встановлювали.
Вказує, що позивач не є Агентом ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «РЕФОРМА» за агентським договором №01/10/19 АД38. З урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України Відповідач не може бути Агентом за Агентським договором у зв`язку з тим, що він надає агентські послуги, які не відповідають видам діяльності ТОВ «ЗАРАЗ-8» згідно з КВЕД.
Зазначає, що в Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається справа №369/16340/21 про захист прав споживачів та визнання агентського договору №01 /10/19 АД38 недійсним.
Таким чином, суд першої інстанції застосував норми права без врахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.05.2017 року у справі №826/13764/15, неправильно застосував норми матеріального права, положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» та встановив обов`язки не лише до певної особи, а до всіх споживачів послуги з постачання теплової енергії, в т.ч. ОСОБА_1 , при цьому позивач набув права використовувати як приюдиційний факт встановлений судовим рішенням.
Застосовуючи оскаржуване рішення будь-який суб`єкт господарювання може укласти Агентський договір та діяти в інтересах третіх осіб від власного імені, приймати на власний рахунок та перераховувати грошові кошти без відповідної ліцензії Національного банку України.
Позивач не є колективним споживачем, не має права приймати платежі за послугу з постачання теплової енергії від споживачів.
Тільки в разі прийняття рішення співвласниками багатоквартирного будинку у встановленому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 №417- VIII порядком, позивач мав укласти колективний договір, а для прийняттякоштів для оплати спожитих комунальних послуг таке рішення обов`язково мало включати такі умови укладання та виконання договору.
Натомість позивач, як управитель, який не є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, маючи право на укладання виключно колективного договору, уклав інший договір на постачання теплової енергії, як колективний споживач.
Проте, ні за агентським договором, ні за договором про надання послуг з постачання теплової енергії, який був укладений колективним споживачем, позивач не має права відкривати поточний рахунок із спеціальним режимом використання у порядку, визначеному Національним банком України.
Позивач не має права приймати кошти для оплати за комунальні послуги на власний рахунок з метою подальшого перерахування на рахунок виконавця комунальної послуги.
Позивач не має право вчиняти інші правочини, крім необхідних для виконання договору, та змінювати ціну на послугу з управління будинком без погодження з співвласниками.
Окремо зазначає, що в Київському окружному адміністративному суді оскаржується рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського (нині - Бучанського) району Київської області №142 від 26.04.2017 року, справа №320/10041/17, а в Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається справа №369/3631 /21 про порушення прав споживачів щодо неправомірного застосування ціни на послугу.
Дійсно, згідно договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, п.3.3.7. Договору позивач має право визначати виконавців окремих житлово-комунальних послуг укладати з ними договори, але, виключно за для виконання договору. В п.1.2. Договору визначений перелік послуг які надає позивач. Послуга з постачання теплової енергії до переліку послуг не входить.
До таких послуг, згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону 2189-VIII віднесені, зокрема - купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Право позивача на укладання договорів з виконавцями комунальних послуг, закріплене в п.3.3.7. Договору на управління має відповідати закону і в силу положень ст.14 Закону 2189-VIII та ст.10 Закону № 417-У Ш для укладання договору про надання послуг з постачання теплової енергії необхідно провести збори співвласників і отримати відповідне рішення власників квартир (нежитлових приміщень).
Для укладання договору про надання послуг з постачання теплової енергії, як колективний споживач, необхідно відповідно до Закону №2866-ІІІ створити таке об`єднання, та прийняти рішення про наданні повноважень на укладання такого договору, як це предбачено ст.14 Закону 2189-УІІІ
Таким чином, в порушення вимог підпунктів 3.3.6, 3.3.7 пункту 3.3 договору з управління багатоквартирним будинком, ст.14 Закону Ms21B-VM, ст.10 Закону №417-УІІІ, ТОВ «ЗАРАЗ-8» були внесені зміни в додаток 1 договору з управління багатоквартирним будинком та вчинені правочини з ТОВ «КК «РЕФОРМА» без прийнятого у відповідності до законодавства рішення співвласниками та письмових погоджень з власниками квартир (співвласниками), так і в цілому порушений порядок управління багатоквартирним будинком через не проведення зборів співвласників.
В суді першої інстанції в своїх поясненнях відповідач послідовно доводив, що позивач не є належним кредитором та відповідно до ст.527 ЦК України вимагав доказів того, що виконання обов`язку приймається належним кредитором та доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Жодних доказів зміни кредитора в зобов`язанні з невстановленого виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії на ТОВ «ЗАРАЗ-8» (Позивача) в період від 2016 до 2019 років позивач не надав і таких доказів матеріали справи не містять.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, в якості обґрунтування наявності у позивача прав, як у кредитора, на стягнення боргу за теплову енергію та звернення до суду з такою вимогою суди попередніх інстанцій визнали Агентський договір №01/10/19 АД38 від 24.11.2019 року, укладений між ТОВ «КК «РЕФОРМА» та позивачем.
При цьому, в своїй позовній заяві та поясненнях в суді позивач жодного разу не посилався на Агентський договір №01 /10/19 АД38 від 24.11.2019 року як на підставу зміни кредитора в зобов`язанні та переходу права вимагати від відповідача виконувати його обов`язок (а.с.1-7).
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Зараз-8» просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою та врахувати факт набрання законної сили постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі №369/2616/20 та наявність постановленої ухвали Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року у справі №369/2616/20.
Вказує, що оскаржуваним апелянтом рішенням суду, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, а тому в порядку ч.3 ст.362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що судом було встановлено відсутність укладеного договору між позивачем та відповідачем в якому зазначається розмір пені, а отже суд приходить до висновку про відсутність правових підстав визначених законом для стягнення з відповідача пені як з боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Відповідно до Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку №21 корпус 1 по вулиці Лобановського в селі Чайки від 02 червня 2016 року ТОВ «ЗАРАЗ-8» визначено управителем будинку даного багатоквартирного будинку від 01 липня 2016 року.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року №142 були погоджені та введені від 07.05.2017 року відкориговані тарифи ТОВ «ЗАРАЗ-8» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для споживачів, за адресою: село Чайки, вул.Лобановського Валерія, Києво-Святошинського району Київської області, будинки №21 корпус 1 , №21 корпус 2 . №21 корпус 3, №21 корпус 3 (ЗОШ І ступеня), №21 корпус 4.
Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 30 вересня 2019 року №317 визнано TOB «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «РЕФОРМА» виконавцем послуг з постачання теплової енергії споживачам за адресою: с.Чайки Києво-Святошинського району Київської області, вулиця Лобановського Валерія. Погоджено та введено в дію від 01.10.2019 року тарифи ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «РЕФОРМА» на послуги з виробництва теплової енергії, її транспортування та постачання для споживачів ЖК «Чайка», які включають в себе всі передбачені податковим законодавством України податки, за адресою: с. Чайки, вулиця Лобановського Валерія Києво-Святошинського  району Київської області.
24 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «РЕФОРМА» (Товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» (Агент) укладено агентський договір №01/10/19 АД38, за умовами якого Агент уповноважений Товариством здійснювати посередництво у відносинах між Товариством, як теплопостачальною організацією та споживачами, які споживають послуги з теплової енергії на території села Чайки Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Лобановського Валерія, будинки №21 корпуси 1, 2, 3, 4.
За цим Договором Товариство уповноважує, а Агент зобов`язується надавати від імені та за рахунок Товариства агентські послуги - вчиняти юридичні та фактичні дії, визначені Договором: укладати угоди чи сприяти їх укладенню, що створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки Товариства як теплопостачальної організації.
Територія, у межах якої має діяти Агент, є територія села Чайки Києво- Святошинського району Київської області по вулиці Лобановського Валерія, будинки №21 корпуси 1, 2, 3, 4 (далі - Територія).
Товариство є суб`єктом господарської діяльності, що здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (теплопостачальною організацією) у Київській області на підставі ліцензій на провадження зазначених видів господарської діяльності, виданих за розпорядженням від 15.08.2019 року №470 Київської обласної державної адміністрації. Товариство є теплопостачальною організацією і його діяльність регулюється Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року №830 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють таку діяльність.
Встановлено, що 29 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «РЕФОРМА» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-8» (Колективний споживач), що є Управителем багатоквартирного будинку №21 корпус 1, розташованого по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області , діє від імені та за рахунок співвласників зазначеного будинку на підставі рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку №21 корпус 1 від 18.05.2016 року, укладено договір №ТЕ-21/1 про надання послуги з постачання теплової енергії.
За умовами даного договору виконавець зобов`язується надавати колективному споживачеві послугу з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а колективний споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором.
Додатком №1 до договору №ТЕ-21/1 сторони погодили, що на момент підписання договору №ТЕ-21/1 про надання послуг з постачання теплової енергії від 29.11.2019 року, тарифи на теплову енергію затверджені в установленому законом порядку згідно рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №317 від 30 вересня 2019 року.
Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, надає послуги своєчасно та у повному обсязі відповідно до затверджених тарифів та укладених договорів.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, однак відповідач користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами.
Суд першої інстанції вірно вважав, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.
Проте, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що і стало підставою для подання позову до суду.
Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, що підтверджується Довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 30.01.2020 року, за період від 31.03.2016 року до 31.12.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 391,65 грн., в тому числі пеня - 207,40 грн.
За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.67 Житлового кодексу УРСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
За п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, та встановивши наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «ЗАРАЗ-8» суми заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 35 184,25 грн., втрат від інфляції в розмірі 1511,29 грн. та 3% річних в розмірі 1114,69 грн, а всього - 37 810 (тридцять сім тисяч вісімсот десять) гривень 23 копійки. 
Довід представника відповідача про те, що позивач не є виконавцем послуги теплопостачання та такої послуги відповідачу не надавав та надавати не міг, спростовується тим, що належних та допустимих доказів не надання послуг теплопостачання позивачем суду надано не було.
Твердження представника відповідача, що позивач починаючи від 18.05.2016 року не надавав співвласникам багатоквартирного будинку, в т.ч. відповідачу послуги: прибирання прибудинкової території за тарифом 0,72 грн. за 1 кв. м.; прибирання і вивезення снігу та посипання прибудинкової території протиожеледними сумішами за тарифом 0,57 грн. за 1 кв.м.; озеленення, відновлення та обслуговування клумб, газонів, зелених насаджень, полив дворів, клумб, газонів за тарифом 0,87 грн. за 1 кв.м., спростовується тим, що належних та допустимих доказів щодо не надання вказаних послуг відповідачем суду не було надано.
Щодо доводу представника відповідача,  що звернення позивача до суду з позовною заявою 20 лютого 2020 року та встановлення строку, в межах якого позивач міг би звернутись до відповідача з вимогою про захист свого права або інтересу встановлений в три роки, від 20 лютого 2017 року до 20 лютого 2020 року, а саме, пропуску позивачем позовної давності, то суд вірно вважав, що він спростовується тим, що відповідач здійснював часткову оплату за користування комунальними послугами, а тому строк позовної давності переривався відповідно до ст.264 ЦПК України та не є пропущеним позивачем.
Твердження представника відповідача про існування факту фальсифікації довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 30.01.2020 року теж вірно спростовано судом тим, що відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність кримінального провадження стосовно вказаних обставин.
Щодо складання співвласниками багатоквартирного будинку №21 акту-претензії від 28.04.2021 року про ненадання послуг з управління багатоквартирного будинку,  то суд вірно не вважав вказаний доказ належним та допустимим на підтвердження не надання послуг позивачем, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з відповідача заявлені за період від 31.03.2016 року до 31.12.2019 року, в той час як акт-претензія складена 28.04.2021 року.
Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.
Судом вірно зазначено, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Згідно зі ст.76 ЦПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вищенаведене, суд прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме, на загальну суму 37 810 грн. 23 коп., та стягнення судового збору у розмірі 2079 грн. 19 коп. і відмову у задоволенні решти позовних вимог.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 07 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.

Головуючий:  

Судді: