УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/11238/20 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І. 
Категорія 72 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Галацевич О.М. 
Борисюка Р.М. 
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №296/11238/20
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради) про позбавлення батьківських прав
за апеляційною скаргою адвоката Мартинюк Наталії Вацлавівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. у м.Житомирі,
                                        
встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу в червні 2013 року відповідач не спілкується з дочкою, не піклується про неї, не проявляє зацікавленості у подальшій долі дитини, не вітає на день народження, не цікавиться здоров`ям, успіхами у навчанні, морально не підтримує. Відповідач сплачував аліменти в мінімальному розмірі за рішенням суду, але з 2019 року припинив їх сплату. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі адвокат Мартинюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач не бере участі у виховані дитини, не спілкується з нею, періодична сплата аліментів не свідчить про належне виконання батьківських обов`язків. Висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, висновок необ`єктивний. Суд не надав належну оцінку поведінці відповідача, не вислухав дитину.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.06.2013 року. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.05.2021 №475, недоцільно позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав.
На засіданні комісії ОСОБА_2 пояснив, що після розлучення піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, надавав доступ до культурних цінностей, забезпечував необхідне харчування, спілкувався з дитиною, виявляв інтерес до її внутрішнього світу, неодноразово перебував з дочкою на відпочинку. Пізніше, за час чотирьохрічного перебування за кордоном втратив міжособистісний зв`язок з ОСОБА_3 , визнав свою винну поведінку щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснено у п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. 
Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що сам факт наявності заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу, не може бути розцінений як ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. З урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини, мотивованого висновку органу опіки та піклування, характеру поведінки відповідача, який з`являвся в судові засідання та категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав, його бажання брати участь у вихованні дитини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд апеляційної інстанції за клопотанням позивачки з`ясував думку неповнолітньої ОСОБА_3 , яка вважає позов обґрунтованим. З урахуванням обставин справи суд вважає, що інтереси дитини не вимагають позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

       Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мартинюк Наталії Вацлавівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11 листопада 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                 Судді: