Дата документу 09.06.2022 Справа № 314/2031/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 314/2031/19	Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О. Повний текст рішення складено 09.12.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/930/22	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Дашковської А.В., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до  ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_6  (т.с. 1 а.с. 1-2), який в подальшому було уточнено та змінено, у тому числі в частині відповідача на  ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 185-186) та в якому просили стягнути з відповідача на свою користь в рівних частках в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири у сумі 63249,00 грн. та моральну шкоду у сумі 20000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 3153,00 грн.
В обґрунтування вищезазначеного позову позивача зазначали, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожному з них належить по ј частини, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності доданих до позову.
Відповідач, що проживає поверхом вище, а саме в кв. АДРЕСА_2 , здійснив затоплення їх квартири. 23.06.2018 року комісією було здійснено огляд квартири позивачів, де встановлено наслідки її затоплення. За результатами огляду було складено відповідний акт. Згідно звіту про оцінку збитку нанесеного майну, його розмір складає 24167,44 грн. Загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1450,00 гривень. Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоджу відмовився, навпаки, здійснив повторне залиття квартири позивачів. 27.09.2018 року комісією було здійснено огляд квартири позивачів, де встановлено наслідки її затоплення. За результатами огляду складено відповідний акт. Згідно із звітом про оцінку збитку нанесеного майну, його розмір складає 39081,56 грн. Загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1700,00 грн. Внаслідок залиття квартири, позивачі вимушені змінити свій звичайний ритм життя, проживати у сирій квартирі, усувати наслідки затоплення, звертатися до різних органів, установ, з приводу встановлення затоплення їх квартири, перенесли стрес та нервування, постійно хвилювалися з приводу відшкодування їм шкоди, вважають, що саме з вини відповідача їм завдана матеріальна шкода у розмірі 63249,00 грн., а також моральна шкода у розмірі 20000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кіяшко В.О. (т.с. 1 а.с. 14).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 15-17) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року (т.с. 1 а.с. 49-55) позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у цій справі задоволено.
Стягнуто з     ОСОБА_6  на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суму завданих матеріальних збитків у розмірі 15812,25 грн. 
Стягнуто з     ОСОБА_6  на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.
Стягнуто з     ОСОБА_6  на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати в сумі 787,50 грн.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2021 року (т.с. 1 а.с. 168-170) в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_6 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду у цій справі останнє скасовано, дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2021 року (т.с. 1 а.с. 221-222) замінено неналежного відповідача   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належного відповідача  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2021 року (т.с. 2 а.с. 119-129) позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з     ОСОБА_1  в рівних частках 63249,00 грн. на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 
Стягнуто з     ОСОБА_1  в рівних частках 10000,00 грн. на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 
Стягнуто з     ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати в сумі 787,50 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач    ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 138-144) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 152).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 17 січня 2022 року (т.с. 2 а.с. 153), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 154).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивачі подали апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (т.с. 2 а.с. 163-167).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача (т.с. 2 а.с. 184-185), графік роботи апеляційного суду під час воєнного стану в Україні (т.с. 2 а.с. 185).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивачів частково у цій справі, керувався ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього лише в частині його задоволення.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачі  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  є співвласниками квартири   АДРЕСА_1 , кожному з них належить по ј частини, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності, доданих до позову (т.с. 1 а.с. 8-9).
Квартира   АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу у цій справі - ОСОБА_1 (інформація із Державного реєстру - т.с. 1 а.с. 184).
Згідно з актом огляду квартири АДРЕСА_3 від 23.06.2018 року (т.с. 1 а.с. 3), складеним комісією в складі: заступника директора КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» Куценка З.В., представника ПП «ТСЦ Простор» інженера Безкровного В.В. та позивача ОСОБА_2 , встановлено, що відбулось затоплення квартири АДРЕСА_1 ймовірно з квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 . По факту огляду встановлено, що на кухні-студії знаходиться натяжна стеля, в центрі якої випуклість з водою на відстані близько10 см., на підлозі сліди розбухання ламінату близько 2-3 мм з кожної сторони та ушкодження шпалер.
У відповідності до звіту про оцінку збитку нанесеного майну (т.с. 1 а.с. 11) - двокімнатній квартирі та кухонним меблям, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , внаслідок залиття ймовірно жителями квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 з причин пошкодження труби питної води (в підтвердження цього додається заявка б/н від 01.05.2018 року, т.с. 1 а.с. 10), вартість збитків становить 24167,44 грн. з урахуванням ПДВ.
Згідно з актом приймання-передавання робіт за договором №040718 від 04.07.2018 року (т.с. 1 а.с. 6), загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1450,00 грн.
Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовився, навпаки, здійснив повторне залиття квартири позивачів.
Відповідно до листа КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» №201 від 30.04.2021 року (т.с. 1 а.с. 237), зазначається, причиною затоплення квартири позивачів, що сталося 01.05.2018 року є вихід з ладу водопровідного крану в середині квартири АДРЕСА_4 .
Згідно з актом огляду квартири АДРЕСА_3 від 27.09.2018 року (т.с. 1 а.с. 4), складеним комісією в складі: директора КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» Мирошниченка В.В., заступника директора КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» Куценка З.В., представника ПП «ТСЦ Простор» інженера Безкровного В.В. та позивача ОСОБА_2 , встановлено причину залиття та видимі пошкодження квартири АДРЕСА_1 . Встановлено наступні пошкодження: на кухні - студії на натяжній стелі - випуклість з водою близько 10 см, також в центрі натяжної стелі встановлена трубка для зливу води; на підлозі у кухні та в коридорі наявні сліди розбухання ламінату близько 2-3 мм з кожної сторони дошки ламінату;на кухонній стінці, а підвісних шафках з торця верхніх та середніх полочках видно сліди розбухання близько 2-3 мм по всій довжині поличок; ушкодження шпалери, а саме відклеєні у двох місцях біля світильників та на стиках; на стінці по шву склеювання шпалер між кутньою та коридором видно рижуваті плями шириною 2-3 см та довжиною до 2-х метрів;у куті коридору, що примикає до кухонної кімнати спостерігаються рижі вогкі плями під стелею шириною 4-5 см та довжиною 50 см і 60 см, а також вертикальна шириною 4-5 см. та довжиною 70-80 см;із вбудованого у стелю коридору світильника продовжувала скапувати вода з досить частою періодичністю; у нижній частині тумбочок в коридорі наявні сліди розбухання в ширину на висоту до 5 см. Причина затоплення - кран обратки системи опалення не тримав воду, що й послужило причиною затоплення квартири знизу.
У відповідності до звіту про оцінку збитку нанесеного майну (т.с. 1 а.с. 12) - двокімнатній квартирі та меблям для передпокою та кухні, що розташовано за адресою: АДРЕСА_5 , внаслідок залиття жителями квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 з причин пошкодження системи опалення внаслідок переобладнання, вартість збитків становить 39081,56 грн. з урахуванням ПДВ.
Згідно з актом приймання-передавання робіт за договором №241118 від 24.11.2018 року (т.с. 1 а.с. 5), загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1700,00 грн..
Відповідно до інформації КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області», наданої на запит суду за №505 від 30.11.2021 року (т.с. 2 а.с. 113), в журналах реєстрації заявок громадян про виникнення аварійних випадків за періоди з квітня по серпень 2018 року та з вересня 2018 року по березень 2019 року містяться дані про те, що:
- 01.05.2018 року в телефонному режимі до чергового комунального підприємства було здійснено звернення від мешканців квартири  АДРЕСА_2 , в ході попереднього опитування проблемної ситуації було з`ясовано, що вийшов з ладу водопровідний кран в кухні, 
- 27.09.2018 року власник кв. АДРЕСА_1 звернувся з письмовою заявою до комунального підприємства з проханням здійснити огляд приміщення на предмет його затоплення. В ході огляду квартири було з`ясовано, що затоплення було викликане неякісним переобладнанням внутрішньоквартирної мережі опалення, а саме виходу з ладу подачі опалення кв. АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).
Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожному з них належить по ј частини (копії свідоцтв т.с. 1 а.с. 8-9).
При огляді спірної квартири були зафіксовані пошкодження внаслідок залиття квартири жителями квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 , власником даної квартири є  ОСОБА_1  (витяг з реєстру, т.с. 1 а.с. 184).
23.06.2018 року комісією було здійснено огляд квартири позивачів (т.с. 1 а.с. 3), де встановлено наслідки її затоплення. Встановлено, що затоплення квартири АДРЕСА_1 ймовірно відбулось з квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 ,з причин пошкодження труби питної води (в підтвердження цього додається заявка б/н від 01.05.2018 року, т.с. 1 а.с. 10). За результатами огляду було складено відповідний акт (т.с. 1 а.с. 3). При огляді спірної квартири були зафіксовані пошкодження внаслідок залиття квартири жителями квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 .
Відповідно до листа КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» №201 від 30.04.2021 року (т.с. 1 а.с. 237), зазначається, причиною затоплення квартири позивачів, що сталося 01.05.2018 року є вихід з ладу водопровідного крану в середині квартири АДРЕСА_4 .
Згідно звіту про оцінку збитку нанесеного майну (т.с. 1 а.с. 12), вартість збитків становить 24167,44 грн. з урахуванням ПДВ. Згідно акту приймання-передавання робіт за договором №040718 від 04.07.2018 року (т.с. 1 а.с. 6), загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1450,00 гривень.
Відповідач здійснив повторне залиття квартири позивачів.
27.09.2018 року комісією було здійснено огляд квартири позивачів, де встановлено наслідки її затоплення. За результатами огляду було складено відповідний акт (т.с. 1 а.с. 4). При огляді спірної квартири були зафіксовані пошкодження внаслідок залиття квартири жителями квартири на третьому поверсі АДРЕСА_4 . Згідно звіту про оцінку збитку нанесеного майну (т.с. 1 а.с. 11), його розмір складає 39081,56 грн. Згідно Акту приймання-передавання робіт від 29.11.2018 року (т.с. 1 а.с. 5), загальна вартість виконаних робіт з оцінки становить 1700,00 грн.
В журналах реєстрації заявок громадян про виникнення аварійних випадків за періоди з квітня по серпень 2018 року та з вересня 2018 року по березень 2019 року містяться дані про те, що 01.05.2018 року в телефонному режимі до чергового комунального підприємства було здійснено звернення від мешканців кв. АДРЕСА_2 , в ході попереднього опитування проблемної ситуації було з`ясовано, що вийшов з ладу водопровідний кран в кухні. 27.09.2018 року власник кв. АДРЕСА_1 звернувся з письмовою заявою до комунального підприємства з проханням здійснити огляд приміщення на предмет його затоплення. В ході огляду квартири було з`ясовано, що затоплення було викликане неякісним переобладнанням внутрішньоквартирної мережі опалення, а саме виходу з ладу подачі опалення кв. АДРЕСА_2 .
Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
Відповідно до ст.ст. 322, 360 ЦК України власник (співвласник - відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності), зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна.
Так, суду першої інстанції було надано належні та допустимі докази на підтвердження факту залиття квартири позивачів, зокрема: акти огляду квартири від 23.06.2018 року (т.с. 1 а.с. 3) та від 27.09.2018 року (т.с. 1 а.с. 4), в яких зазначені причини та наслідки залиття; заявка №1029758 (т.с. 1 а.с. 10), прийнята КП «Вільнянський міськкомунхосп» від гр. Закарлюки 01.05.2018 року, згідно якої вбачається, що 01.05.2018 року в кв. АДРЕСА_2 , лопнула труба питної води; звіти про оцінку майнових збитків (т.с. 1 а.с. 11-12), фото на яких наочно видно заподіяну позивачам шкоду (т.с. 2 а.с. 67-76), крім того, суд першої інстанції взяв до уваги надані у судовому засіданні пояснення свідків (протокол судового засідання від 20.10.2021 року, т.с. 2 а.с. 98-99), які вказали на факт та причину затоплення належної позивачам квартири.
Крім того, в судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що відповідач, як власник квартири, не забезпечив дотримання правил користування побутовими приладами в належній йому квартирі, що стало причиною затоплення квартири позивачів, а тому він зобов`язаний відшкодувати заподіяну останнім майнову шкоду.
Разом з цим, відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Посилання представника відповідача на те, що акти про залиття квартири не відповідають вимогам щодо його змісту та форми, а, отже, не можуть бути належним доказом розміру завданої шкоди, суд першої інстанції не прийняв до уваги виходячи з того, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані (аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 та від 29 травня 2019 року у справі №645/2087/15).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачів до відповідача у цій справі в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню.
Оскільки залиття квартири позивачів сталося через вину відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 63249,00 грн. ((24167,44.грн.+ 39081,56 грн.) - сума збитків нанесених майну згідно звітів про оцінку збитків ).
Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з такого.
Ст 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачі у цій справі наполягали на тому, що неправомірними діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди, оскільки затопленням квартири їм спричинені незручності, внаслідок затоплення квартири вони вимушені були проживати у сирій квартирі, вимушені були усувати наслідки затоплення, вимушені звертатися до різних органів, установ, з приводу встановлення затоплення їх квартири, перенесли стрес та нервування, тривалий час постійно хвилювалися з приводу відшкодування їм шкоди, а тому просять стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., по 5000,00 грн. кожному з позивачів.
Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд першої інстанції правильно виходив з того, що залиття квартири, яке відбувалося неодноразово з вини відповідача завдало позивачам негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування ним і в свою чергу призвело до душевних страждань позивачів, порушення їх звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. в рівних частках на користь кожного з позивачів (по 2500,00 грн.).
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  є такими, що дублюють доводи його заперечень проти позову позивачів у цій справі, викладених у його відзиві на позовну заяву (т.с. 1 а.с. 231-233), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку в рішенні суду, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час у цій справі, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача ОСОБА_1 у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною та правильною.
В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачами позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Судова практика в інших справах за участю інших осіб, на яку посилалась сторона апелянта у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 141) в обґрунтування вимог останньої у цій справі, не має преюдиційного значення для суду у цій справі. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову позивачів та у спростування останнього у цій справі в частині його задоволення.
Розмір шкоди позивачів від залиття квартири двічі 23.06.2018 року та 27.09.2018 року (акти огляду про залиття квартири - т.с. 1 а.с. 3-4) на суму 63249,00 грн. (звіти про оцінку збитку нанесеного майну - т.с. 1 а.с. 11-12) відповідачем не спростовані, будь-який контррозрахунок суду у цій справі не наданий.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Докази, надані позивачами апеляційному суду до їх відзиву на апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 163-167) в частині договору № 58 на виконання робіт з утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 19.06.2018 року (т.с. 2 а.с. 168-170) та договору № 36 на виконання робіт з утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 09.02.2018 року (т.с. 2 а.с. 171-173) можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. 
Останніми лише додатково підтверджується правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 09.06.2022 року.
Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Дашковська А.В.	Подліянова Г.С.