УХВАЛА

27 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 320/3105/21
адміністративне провадження № К/990/15066/22
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3044824,34    грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3    044    824,34 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3044824,34 грн та прийнято нову постанову в цій частині. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 267440 грн. 
13 червня 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року в скасованій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути судові рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати його в частині та задовольнити позов в повному обсязі.
Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що посада позивач у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328     цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
У тексті касаційної скарги підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив про незастосування судами висновку Верховного Суду, сформованого у справі №320/6659/18 щодо застосування приписів статті 117 Кодексу Законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100) та висновку Верховного Суду, висловленого у справі №480/3105/19 щодо застосування принципу співмірності.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
Так, Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки ОСОБА_1  лише зазначив про постанову Верховного Суду, проте не указав в чому саме полягає неправильне застосування судами зазначених норм, обмежившись лише фразою щодо аналогічності спорів, з посиланням на непоодиноки випадки подібної категорії справ.
Надалі ОСОБА_1  послався на висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформовані у постанові, ухваленій у справі №480/3105/19 щодо застосування принципу співмірності. Проте заявник знову не конкретизував норми, щодо якої сформовано такий висновок та не виклав ці мотиви у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України.
Так, переглядаючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір виплат, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивача звільнено з військової служби у жовтні 2010 року, проте з позовом до суду про стягнення невиплаченої допомоги він звернувся лише у 2020 році і кошти за рішенням суду йому виплачено у 2021 році, тому є підстави для зменшення суми стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням справедливого і розумного балансу між інтересами позивача і відповідача, оскільки стягнення заявленої позивачем у позові компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості у сумі було б явно неспівмірним розміру простроченої заборгованості та майнових втрат позивача. Такі висновки суд апеляційної інстанції обґрунтував правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у справі №761/9584/15-ц, з посиланням на висновки Верховного Суду у справах №№260/348/19 та 812/1259/17.
У касаційній скарзі відсутні вмотивовані підстави, що спростовують висновки суду апеляційної інстанції, так як аргументи ОСОБА_1 зводяться до обов`язку роботодавця здійснити повний розрахунок при звільненні та доводів щодо відсутності обмежень у строках звернення до суду з такими позовами. Заявник також зазначив, що ігнорування відповідачем протягом десяти років вимог закону щодо виплати сум звільненим військовослужбовцям свідчить про відсутність підстав для застосування принципу пропорційності. Такі доводи мають суб`єктивний характер та свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/не застосування цієї норми права.
Лише загальні посилання на висновок Верховного Суду за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.  Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.        
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко