ОКРЕМА ДУМКА
(спільна)
суддів Великої Палати Верховного Суду Прокопенка О. Б., Британчука В. В., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Ситнік О. М.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2022 року (провадження № 11-442сап20) у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 26 листопада 2020 року № 3274/0/15-20 «Про зміну рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 березня 2020 року № 723/2дп/15-20 про притягнення судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» (далі - оскаржуване рішення, рішення ВРП) 
Стислий виклад обставин справи
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звертався до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, у якій просив визнати протиправним та скасувати рішення ВРП. 
На обґрунтування наведених у скарзі вимог ОСОБА_1 зазначав, що в його діях відсутній склад дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 4 частини першої статті 106 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ). Зауважує, що суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності виключно у випадку вчинення ним умисного або з грубої необережності (недбалості) дисциплінарного проступку та у випадку наявності істотних наслідків, зумовлених таким проступком.
Суддя ОСОБА_1 стверджував, що під час розгляду справи № 757/38476/17-ц не допустив порушень прав людини і основоположних свобод, що призвело б до істотних негативних наслідків, внаслідок грубої недбалості. Наголошував, що ОСОБА_2 (відповідач у справі) був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, ознайомлювався з матеріалами справи, подавав до суду заяви та клопотання, мав можливість бути присутнім під час судового розгляду або ж забезпечити участь у судовому засіданні свого представника. 
До того ж, на переконання скаржника, під час здійснення правосуддя він безпідставно не допускав затягування розгляду справ. Основною причиною порушення процесуальних строків під час розгляду справ № 757/58646/17-к, № 757/1784/18-а, № 757/38476/17-ц, № 757/14573/18-ц, № 757/6141/19-к, № 757/16676/19-к, № 757/34078/14-ц було надмірне поточне навантаження судді.
Указом Президента України від 13 листопада 2008 року № 1037/2008 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Печерського районного суду міста Києва строком на п`ять років.
Постановою Верховної Ради України від 5 вересня 2013 року № 452-VІІ                      ОСОБА_1 обрано на посаду судді Печерського районного суду міста Києва безстроково.
11 березня 2020 року Друга Дисциплінарна палата ВРП за результатами розгляду об`єднаної дисциплінарної справи, відкритої за скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Уповноваженого з прав людини, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , ухвалила рішення № 723/2дп/15-20, яким притягнула суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді суворої догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців.
Рішенням від 26 листопада 2020 року № 3274/0/15-20 ВРП змінила рішення її Другої Дисциплінарної палати від 11 березня 2020 року № 723/2дп/15-20 та застосувала до судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.
У своєму рішенні ВРП дійшла висновку про помилковість висновків її Другої Дисциплінарної палати щодо наявності в діях судді ОСОБА_1 ознак дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «а» пункту 1, пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме: невжиття заходів щодо розгляду справи у строк, визначений законом (справа № 757/14573/18-ц, скарга ОСОБА_5 ; справа № 757/16676/19-к, скарга ОСОБА_7 ; справа № 757/34078/14-ц, скарга ОСОБА_8 ); несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) (справа № 757/6141/19-к, скарга ОСОБА_6 ; справа № 757/16676/19-к, скарга ОСОБА_7 ); внаслідок недбалості істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (справа № 757/1784/18-а, скарга  ОСОБА_4 ).
Оцінюючи всі встановлені обставини в сукупності, ВРП вважала правильною кваліфікацію дій судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за пунктами 2, 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме: зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення (справи № 757/14573/18-ц, № 757/34078/14-ц, № 757/6141/19-к, № 757/16676/19-к, № 757/38476/17-ц); несвоєчасне надання копії судового рішення для її внесення до ЄДРСР (справи № 757/58646/17-к, № 757/14573/18-ц, № 757/34078/14-ц, № 757/1784/18-а та № 757/38476/17-ц); невжиття заходів щодо розгляду заяви, справи протягом строку, встановленого законом (справи  № 757/38476/17-ц, № 757/1784/18-а); внаслідок грубої недбалості порушення прав і основоположних свобод, що призвело до істотних негативних наслідків (справа № 757/38476/17-ц).
ВРП з огляду на характер дисциплінарного проступку, особу судді, ступінь його вини, враховуючи рішення ВРП від 24 грудня 2019 року № 3630/0/15-19, яким змінено рішення її Другої Дисциплінарної палати від 4 березня 2019 року та застосовано до судді ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді попередження, дійшла висновку, що пропорційним та достатнім буде застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця. 
Вважаючи рішення ВРП протиправним, ОСОБА_1 звертався до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на це рішення.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 10 лютого 2022 року скарги  ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення ВРП - без змін.
Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду
Відмовляючи в задоволенні скарг на рішення ВРП, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.
За змістом оскаржуваного рішення визначеними законом підставами притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності указано пункти 2, 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
Зокрема, як зазначає ВРП та її дисциплінарний орган, суддя ОСОБА_1 допустив зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення (справи № 757/38476/17-ц, № 757/14573/18-ц, № 757/34078/14-ц, № 757/6141/19-к, № 757/16676/19-к); несвоєчасне надання копії судового рішення для її внесення до ЄДРСР (справи № 757/58646/17-к, № 757/14573/18-ц, № 757/34078/14-ц, № 757/1784/18-а та № 757/38476/17-ц); невжиття заходів щодо розгляду заяви, справи протягом строку, встановленого законом (справи № 757/38476/17-ц, № 757/1784/18-а); внаслідок грубої недбалості порушення прав і основоположних свобод, що призвело до істотних негативних наслідків (справа № 757/38476/17-ц).
Щодо висновків ВРП відносно допущення суддею ОСОБА_1 процесуальних порушень під час розгляду справи № 757/38476/17-ц, зокрема неналежного інформування відповідача у справі про наявність на розгляді суду позову до нього, про рух цієї справи, час та місце судових засідань, незабезпечення належного та своєчасного надсилання кореспонденції та викликів до суду на виконання вимог статей 74, 76, 122 Цивільного процесуального кодексу України і статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) як дисциплінарних проступків, передбачених пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.
В оскаржуваному рішенні ВРП вказує про порушення суддею ОСОБА_1 під час розгляду справи № 757/38476/17-ц статті 6 Конвенції саме вконтексті неналежного інформування відповідача про наявність справи на розгляді суду та її рух, час і місце судових засідань. Однак оскільки відповідачу до початку розгляду справи по суті, а саме 6 березня 2018 року, стало відомо про наявність у провадженні суду позову до нього (про що свідчить встановлений ВРП факт ознайомлення  ОСОБА_2 із позовом та додатками до нього) та вподальшому було відомо про визначені судом дати проведення судових засідань (про що свідчать, зокрема, подані ним заяви про відкладення судових засідань, призначених на 18 липня та 25 вересня  2018 року), відтак ні дії секретаря судового засідання в частині неналежного інформування ОСОБА_2 про рух справи, час, місце судових засідань та незабезпечення належного і своєчасного надсилання викликів із суду, ні неналежний контроль судді та/або помічника судді (у випадку покладення на нього відповідного обов`язку суддею) за такими діями не могли спричинити порушення прав та основоположних свобод відповідача. 
Наведене свідчить про відсутність порушень прав та основоположних свобод ОСОБА_2  діяннями ОСОБА_1 , які, на думку ВРП, свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку. Натомість наявність / відсутність у діях судді порушень під час розгляду заяв відповідача про відкладення розгляду справи, проведення судових засідань за його відсутності не була предметом дослідження ВРП та її Дисциплінарної палати, а тому Велика Палата Верховного Суду також не надає їм оцінки. 
Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що, визначаючи вид дисциплінарного стягнення, який підлягає застосуванню до судді ОСОБА_1, ВРП врахувала його доводи про надмірне середньомісячне навантаження. Однак з оскаржуваного рішення не вбачається надання оцінки цій обставині під час формування висновку про допущення суддею ОСОБА_1 порушень під час розгляду справи № 757/38476/17-ц саме внаслідок грубої недбалості у ставленні до своїх процесуальних обов`язків.
Велика Палата Верховного Суду констатує, що ВРП не навела переконливих мотивів прояву суддею саме грубої недбалості, яка, у свою чергу, є юридичною ознакою поставленого йому за провину проступку, передбаченого пунктом  4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
З огляду на зазначене більшість суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку, що у ВРП не було достатніх підстав для ствердження, що безпосередньо суддею ОСОБА_1 під час розгляду справи № 757/38476/17-ц допущено процесуальні порушення, які є настільки значними за характером, способом вчинення і наслідками, що свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, і можуть бути підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
Викладене вище свідчить про недостатню обґрунтованість висновку ВРП про допущення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого                          пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а тому цей епізод підлягає виключенню з рішення ВРП.
Підстави та мотиви для висловлення окремої думки
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Відповідно до частини другої статті 50 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ) за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
Порядок розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді встановлено статтею 51 цього Закону, відповідно до частини першої якої право оскаржити таке рішення до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
Згідно із частиною першою статті 52 Закону № 1798-VІІІ рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2 - 5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Як убачається зі змісту постанови, Велика Палата Верховного Суду розглянула вимоги ОСОБА_1 , дослідивши дотримання ВРП під час ухвалення спірного рішення положень пункту 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VІІІ, тобто наявність в оскаржуваному акті ВРП обґрунтованих посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
 
Однак на порушення вимог статті 52 Закону № 1798-VІІІ, Велика Палата Верховного Суду, дійшовши висновку про недостатню обґрунтованість висновку ВРП про допущення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ та про виключення з рішення ВРП епізодів щодо процесуальних порушень під час розгляду справи № 757/38476/17-ц, залишила скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення ВРП - без змін.
Зважаючи на те, що за результатами судового перегляду справи за скаргою ОСОБА_1 не підтвердився склад деяких дисциплінарних проступків, Велика Палата Верховного Суду не наділена повноваженнямивизначати, чи процесуальні порушення судді ОСОБА_1 , які не були спростовані під час судового оскарження, сягають порогу дисциплінарної відповідальності.
За викладених обставин вважаємо, що оскаржуване рішення ВРП через невмотивованість висновків відповідача в частині встановлення дисциплінарних проступків підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII. 
Висновки
З огляду на викладене вважаємо, що скарга ОСОБА_1 підлягала задоволенню, а оскаржуване рішення ВРП через невмотивованість висновків відповідача у частині встановлення дисциплінарних проступків підлягало скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII.
 
Судді Великої Палати Верховного Суду:                                             О. Б. Прокопенко
 
                                                                                                                     В. В. Британчук
 
                                                                                                                     М. І. Гриців
 
                                                                                                                     Ж. М. Єленіна 
 
                                                                                                                    О. М. Ситнік