ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/246/22 Справа № 694/147/22 Категорія: ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Сакун Д. І.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок. 

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 23 січня 2022 року о 00 год. 25 хв. на а/д сполучення с. Вільховець - м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ 21013 » д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
         ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції двічі не з`явився, повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року, ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок. 
Не погоджуючись з постаново суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
1. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.04.2022 року.
2. Скасувати постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.04.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження по про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
           Апелянт не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.
Працівниками патрульної поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння та в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснили ОСОБА_1 права передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та лише поверхнево було роз`яснено права за статтею 268 КУпАП, що не дало йому  повноцінного використати його конституційні права та права закріплені ст. 268 КУпАП.
Із матеріалів даної справи вбачається як відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так і відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В зв`язку з відсутністю даних документів які є обов`язковими при оформленні матеріалів даної категорії не можливо достовірно встановити чи належним чином працівниками поліції були дотримані вимоги даної Інструкції відповідно під час оформлення даних матеріалів.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №155139 від 23.01.2022 року, не може бути визнаний судом, як доказ його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Про наявність даної постанови він дізнався лише 18.05.2022 р. коли самостійно звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.04.2022  року, оскільки про існування вищевказаної постанови суду йому стало відомо лише 18.05.2022 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.
            Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 23 січня 2022 року о 00 год. 25 хв. на а/д сполучення с. Вільховець - м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ 21013 » д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:
-   даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155139  від 23.01.2022 року,  де зазначено, що ОСОБА_1 23 січня 2022 року о 00 год. 25 хв. на а/д сполучення с. Вільховець - м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ 21013 » д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);
-   даними роздруківки приладу «Драгер» від 23.01.2022 року, який продув водій ОСОБА_1 , та результат показав 1,46% проміле.(а.с.2);
-   даними письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 від 23.01.2022 року, де зазначено, що 23.01.2022 року близько 00 год. 25 хв. на а/д сполучення с. Вільховець - м. Звенигородка Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ 21013 МА» д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки в нього було виявлено ознаки  алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, та йому було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на що останній погодився, результат показав 1.46% проміле. Водій ОСОБА_1 пояснив,  що випивав алкоголь близько 22:00 години та прямував до м. Ватутіно.(а.с.3);
-   даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 23.01.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.6).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта  про те, що суд першої інстанції виніс незаконну  постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155139  від 23.01.2022 року,   даними роздруківки приладу «Драгер» від 23.01.2022 року, який продув водій ОСОБА_1 , та результат показав 1,46% проміле, даними письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 від 23.01.2022 року, даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 23.01.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта, щодо нероз`яснення  його прав також є необґрунтованим, так як в протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 даного  протоколу, а з адміністративного протоколу вбачається, що ОСОБА_1   роз`ясненні його права, передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП.
Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять відео з бодікамери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходить освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту «Драгер», та результат склав 1,46% проміле.
Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи  бланку направлення особи для освідування не є підставою для скасування судового рішення.
Крім того на (а.с.3) наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , де від особисто вказує, що вживав алкогольні напої о 22:00 годині, а потім сів за кермо.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 має явні ознаки сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та порушення мови,  а тому даний відеозапис не викликає сумніву у тому, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч)  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі  496 гривень 20 копійок.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 07.04.2022  року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження   постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року.
         Постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2022 року про визнання винним ОСОБА_1   у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І.А. Поєдинок