ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3768/22 Справа № 202/35011/13  Категорія 27 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Кравченко Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року у справі за заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу дубліката виконачого документа та поновлення строків для його пред`явлення до виконання, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищезазначеною заявою посилаючись на те, що 09 лютого 2016 року представником банку отримано виконавчий лист у справі №202/35011/13-ц, однак у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконавчий лист до виконання не пред`являвся, у зв`язку з чим строк пред`явлення пропущено. Крім того, під час передачі виконавчого листа у справі №202/35011/13-ц з одного структурного підрозділу до іншого оригінал було втрачено. 
У зв`язку з чим, просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №202/35011/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що тривала бездіяльність стягувача не може бути визнана судом об`єктивною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. В даному випадку представниками стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» з часу отримання виконавчих листів (09 лютого 2016 року) по дату закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (29 грудня 2018 року) не було вчинено жодної дії щодо реалізації свого права на виконання судового рішення. Також стягувач не вчиняв жодних дій направлених на реалізацію судового рішення й після 29 грудня 2018 року, а також після спливу строку дії заборони, встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Не погодившись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказів наявних в матеріалах справи, не сприяв повному об`єктивному та неупередженому розгляду справи. Вважав, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є однією із форм відстрочення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому банк має право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №202/35011/13-ц. Вважав доведеним факт втрати виконавчого листа.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0GA00000152 від 08 листопада 2007 року у розмірі 196 998,52 доларів США, звернено стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .
Представником ПАТ КБ «Приватбанк» 09 лютого 2016 року отримано виконавчий лист у вищезазначеній справі.
Згідно відповіді, наданої Індустріальним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) від 27 січня 2022 року, виконавчі документи у справі №202/35011/13-ц до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на примусове стягнення до відділу не надходили.
Відповідно до пункту 2 частини першої та пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент набрання законної сили рішенням суду у справі № 202/35011/13-ц) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 
Колегія суддів звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.
В свою чергу, поважними причинами визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, згідно пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
При цьому, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Таким чином, вірним є висновок суду, що тривала бездіяльність стягувача не може бути визнана судом об`єктивною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа про звернення стягнення на належну на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м. поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, поважних причин для поновлення пропущеного строку не встановлено, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа задоволенню не підлягає.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є однією із форм відстрочення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки чинність вказаного Закону не позбавляла права стягувача звернутися з виконавчим листом для пред`явлення його до виконання у строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Колегія суддів звертає увагу, що встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, є самостійною підставою для повернення виконавчого документу стягувачу та у подальшому є підставою для переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова