Ухвала                                                        
27 липня 2022 року                                                                       
м. Київ                                                                    
справа № 387/603/20
провадження № 61-12028св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.,                   Стрільчука В. А.,      
учасники справи:
позивач - Фермерське господарство «Волков В. В.» правонаступником якого є Фермерське господарство «Зернопродукт»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фермерського господарства «Волков В. В.», правонаступником якого є Фермерське господарство «Зернопродукт», до ОСОБА_1 про зобов`язання передати документацію Фермерського господарства «Волков В. В.»,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року до суду звернулося Фермерське господарство «Волков В. В.» (далі - ФГ «Волков В. В.») (правонаступником якого є Фермерське господарство «Зернопродукт») із позовною заявою до ОСОБА_1 про зобов`язання передати документацію ФГ «Волков В. В.», а саме: документацію (справи) бухгалтерського обліку (в тому числі з ведення господарської діяльності, угоди (договори) тощо) ФГ                            «Волков В. В.» за період діяльності з 09 лютого 2016 року по 16 грудня 2019 року, зокрема, але не виключно, первинні бухгалтерські документи, документи з обліку доходів і витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), реєстри бухгалтерського обліку, головні книги та інші документи, і пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів, обліком доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, документацію з ведення господарської діяльності, оригінали угод (договорів) тощо. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області рішенням від 10 лютого  2021 року у задоволенні позову відмовив.
Кропивницький апеляційний суд постановою від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Зернопродукт» (далі - ФГ «Зернопродукт») залишив без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2020 року без змін.
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції 
Верховний Суд постановою від 02 лютого 2022 року касаційну скаргу ФГ «Зернопродукт» задовольнив частково.
Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області                                від 10 лютого 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду                             від 20 травня 2021 року скасував, провадження у справі закрив.
Роз`яснив позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови, він може звернутися до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Верховний Суд ухвалою від 21 квітня 2022 року клопотання ФГ «Зернопродукт» про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнив, справу                              № 387/603/20 передав для продовження розгляду до Господарського суду Кіровоградської області
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення
У червні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій відповідач просив стягнути з позивача на його користь 45 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем за розгляд справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами першою - третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;                      3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини четвертої статті 414 ЦПК України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Висновки за результатами розгляду заяви
Ураховуючи наведене, а також те, що постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із тим, що спір виник з корпоративних відносин, а ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року на підставі частини четвертої статті 414 ЦПК України задоволено клопотання ФГ «Зернопродукт» про передачу вказаної справи для продовження розгляду до Господарського суду Кіровоградської області, тобто розгляд справи не закінчено, правові підстави для вирішення в порядку статті 142 ЦПК України питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій в наслідок необґрунтованих дій позивача відсутні.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку судове рішення, яким закінчено розгляд справи Верховним Судом не ухвалювалось, а 21 квітня 2022 року за заявою позивача постановлено ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.
З приводу посилання як на підставу у задоволенні заяви на частину п`яту статті               142 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе роз`яснити представнику заявника наступне.
Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частина шоста статті 142 ЦПК України визначає умови, за яких можливе застосування частини п`ятої цієї статті, а саме: сторона, звернувшись із відповідною заявою, має дотриматись вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно з частиною дев`ятою статті 141 цього Кодексу у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм закону, задовольнити клопотання про компенсацію здійснених стороною витрат, пов`язаних з розглядом справи, шляхом покладення витрат на другу сторону повністю чи частково у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд може лише у разі доведення відповідачем, що позивач допустив вчинення необґрунтованих дій чи зловживання процесуальними правами.
На підтвердження необґрунтованих дій або зловживання процесуальними правами відповідач у такому випадку згідно з процесуальним обов`язком доказування повинен довести, а суд установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача мали місце під час розгляду справи та в чому вони виявлялись, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно і пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Оскільки закриття провадження у розглядуваній справі та подальше її направлення за встановленою юрисдикцією не підтверджує необґрунтованість дій позивача або зловживання ним своїми процесуальними правами, підстави для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України відсутні.
Керуючись статтями 141, 270, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               А. І. Грушицький 
Судді                                                                                                            І. В. Литвиненко
                                                                                                                      Є. В. Петров
                                                                                                                      В. В. Пророк
                                                                                                                      В. А. Стрільчук