ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року	Львів	Справа № 260/719/21 пров. № А/857/1539/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області  від 22 листопада 2021 року у справі № 260/719/21 (головуючий суддя Монич В.О., м. Мукачево) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0059/30500/21 від 02.02.2021, винесену Закарпатською митницею Держмитслужби.
Рішенням від 22 листопада 2021 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в задоволенні позову відмовив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що на час проведення лабораторних досліджень випуск товарів у вільний обіг є неможливим, а тому декларант ОСОБА_1 того ж дня задекларував товар за новою митною декларацією за найвищою ставкою, яка передбачена для цієї групи товарів УКТ ЗЕД за кодом 2309101100 і сплатив митні платежі у повному обсязі, що вказує на те, що збитки державі завдані не були. 
Також вказує на відсутність у нього умислу на зменшення розміру митних платежів, оскільки митний брокер не є матеріально зацікавленою особою.
Правомірність своїх дій також обґрунтовує наявністю випадку складної класифікації, яка передбачає неоднозначність такої класифікації, що зумовило проведення митним органом експертного дослідження.
З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи викликалися в судове засідання, проте, у зв`язку з їх неявкою, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до постанови № 0059/30500/21 від 02.02.2021 ОСОБА_1 03.12.2020 в зоні митного контролю митного поста «Мукачево» Закарпатської митниці Держмитслужби, шляхом електронного декларування подав митну декларацію ІМ40 ДЕ UА305160/2020/074721 від 03.12.2020 та документи, а саме: СМR № 176726 від 02.12.2020, інвойс від 02.12.2020 №DEVZ00124/2020, пакувальний лист від 02.12.2020 б/н, проформу рахунок №022/2020 від 08.10.2020, сертифікат якості товару б/н від 02.12.2020, сертифікат EUR.1 №D00150661 від 01.12.2020, міжнародне ветеринарне свідоцтво № 139/102-0350/2020 від 01.12.2020, зовнішньоекономічний контракт № Р-01/10-20 від 06.10.2020, експортну декларацію митних органів Угорщини МRN № 20НU12100077D31964 від 20.12.2020 на товар: «Корм для собак та котів, розфасований для роздрібної торгівлі в асортименті. З вмістом 50-62% маси крохмалю, без вмісту молочних продуктів. Сухий. Торгова марка РАМАХ, виробник РАМАХ ТЕRМЕLО SZОLGАLТАТО еs КЕRЕSКЕDЕLМL Кft. Країна виробництва Угорщина. Країна походження ЄС» в кількості 6858 шт., розфасованих в поліетиленові мішки, загальною вагою брутто 23451, нетто 22626, загальною вартістю 493682,71 гривень за кодом згідно з УКТЗЕД 2309105100. Сплаті підлягали митні платежі: ПДВ 20% в сумі 98736,54 гривень та ввізне мито 5% - в сумі 24684,14 гривень, при цьому, ввізне мито нараховано умовно (спосіб платежу 06, пільгова ставка по ЕU 0%) і сплаті не підлягає. Відправником товару є підприємство РАМАХ ТЕRМЕLО SZОLGАLТАТО еs КЕRЕSКЕDЕLМL Кft. (Н-2212, Сsevharaszt, Nyaregyhaziut.51, Hungary), а одержувачем ТОВ «ПАПЕРСОН» (88000, Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Комунальна, 1Б).
Після проведення митницею відбору проб (зразків) товару, декларантом ОСОБА_1 до митного контролю шляхом електронного декларування подано митну декларацію ІМ40 ДЕ UА305160/2020/074889 від 03.12.2020 та товаросупровідні документи, де товар вже зазначено як «корм для собак та котів» за кодом УКТЗЕД 2309101100 та нараховано митні платежі в сумі 109992,51 гривень (ввізне мито 1,9% (пільгова ставка по ЕU) 9379,97 гривень, ПДВ 20% - 100612,54 гривень) та товар випущений у вільний обіг.
11.12.2020 Закарпатською митницею Держмитслужби на підставі висновку Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД ДМСУ № 1420003800-0363 від 10.12.2020 винесено рішення про призначення коду товару №КТ- UА305000-0017-2020, згідно якого товар заявлений за МД № UА305160/2020/074721 від 03.12.2020 є «корм для собак та котів … з вмістом крохмалю 16,3%-28,8% (мас%)» та підлягає класифікації у товарній під категорії 2309103100 згідно УКТ ЗЕД. Сума недоборів складає 11255,97 гривень. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої митних платежів, а саме - 33767,91 гривень.
Не погодившись із вказаною постановою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся в суд з позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач довів наявність у діях позивача як об`єктивної, так і суб`єктивної  сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
За правилами частини сьомої статті 257 Митного кодексу України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться зазначені у цій частині відомості, у тому числі у вигляді кодів.
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України.
Митний тариф України регулюється Законом України “Про Митний тариф України” від 19.09.2013 №584-VІІ з врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій, та тих характеристик товару, які є визначальними і класифікації.
Відповідно до приписів правила 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД: для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до правил.
Пунктом 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачені правила, за якими здійснюється класифікація товарів в УКТЗЕД: назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп.
Пунктом 3 (а) цих Основних правил визначений порядок класифікації товару у разі, коли товар на перший погляд можна віднести до двох чи більше товарних позицій.
Пунктом 4 Основних правил передбачено, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
Відповідно до частини четвертої статті 280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.
Стаття 485 Митного кодексу України, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Отже, відповідно до диспозиції даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.
Тобто, сам по собі факт невірного зазначення коду товару згідно з УКТЗЕД не становить склад правопорушення згідно зі статтею 485 Митного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №640/5082/17 та від 08 лютого 2022 у справі №761/17885/17.
Також колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у більшому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Тобто, для притягнення до відповідальності на підставі статті 485 Митного кодексу України необхідно довести факт заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
Проте, як було зазначено вище, зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.
Вищевикладене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №638/10546/16-а та від 27 січня 2022 /справа № 640/5320/17.
Відповідно до частин 1-7 статті 69 Митного кодексу України, якою встановлений порядок класифікації товарів, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.
На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Наведені положення Митного кодексу України передбачають, що контрольну функцію стосовно правильності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.
Покликання митного органу на те, що позивач не скористався правом здійснити огляд товарів з дозволу митного органу та відібрати проби і зразки не заслуговує на увагу суду, оскільки вказане не входить у компетенцію декларанта. 
Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем задекларовано товар за найвищою ставкою, яка передбачена для цієї групи товарів УКТ ЗЕД за кодом 2309101100, і сплачено митні платежі у повному обсязі. 
Також, слід звернути увагу, що тільки після отримання висновку Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД ДМСУ № 1420003800-0363 від 10.12.2020 винесено рішення Закарпатською митницею Держмитслужби про призначення коду товару №КТ- UА305000-0017-2020, а не умисного приховування декларантом правдивої інформації.
Відтак, враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та відсутності доказів подання позивачем недостовірних документів, недостовірної інформації чи ненадання всієї наявної інформації, необхідної для прийняття митницею рішення про визначення коду товару, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №0059/30500/21 від 02.02.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.           
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ч.1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку  щодо наявності  правових підстав для часткового задоволення позову.  
За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення  Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області  від 22 листопада 2021 року у справі № 260/719/21 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.
Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0059/30500/21 від 02.02.2021 і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби (ЄДРПОУ 43337207) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі  1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 12.05.2022.