П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/8813/21	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
16.12.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
                П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків,-

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 вартість завданих збитків у розмірі 24939,88 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що у період з 12.06.2017 року по 21.05.2021 року ОСОБА_2 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та згідно наказу від 21.05.2021 року №114 виключена із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Разом з цим, позивач зазначає, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2020 року №576 відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності, у зв`язку із чим проводилось стягнення шкоди, завданої державі, в обсязі 20% від грошового забезпечення кожного місяця.
Враховуючи згоду відповідача із визначеною матеріальною шкодою, а також неповне відшкодування збитків на момент його звільнення зі служби, керуючись приписами ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», Військова частина вказує на наявність правових підстав для стягнення коштів в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задоволено.
Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість завданих збитків у розмірі 24939,88 грн.
Проаналізувавши положення ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 6, 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», суд першої інстанції виходив з того, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.
Враховуючи відсутність доказів відшкодування заборгованості, а також встановлений факт матеріальної відповідальності військовослужбовця, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норма матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» і помилково не враховано, що умовами притягнення особи до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.
З огляду на те, що військовою частиною не було дотримано порядок притягнення особи до матеріальної відповідальності, у тому числі не було проведено службове розслідування з приводу завдання державі збитків, не було встановлено протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовця під час проходження військової служби і прийнято з цього приводу відповідний наказ, позовні вимоги не можна вважати обґрунтованими і правомірними, а відтак – наявними правові підстави для задоволення позову.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 у період з 12.06.2017 року по 21.05.2021 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.11.2020 року №576, з метою організації відшкодування нестачі, яка виникла у зв`язку із переплатою підйомної допомоги та компенсації за піднайом жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , яка була виявлена в ході перевірки південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансової діяльності, визначено:
1.Помічнику командира з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 занести в Книгу грошових стягнень та нарахувань молодшого лейтенанта ОСОБА_2 щомісячно проводити стягнення у розмірі 20% грошового забезпечення до повного погашення переплати у сумі 44354,31 грн.
        2.Помічнику командира з фінансово-економічної роботи – начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 занести в Книгу обліку нестач в розділ «Збитки ФЕС» суму 44354,31 грн.
Також, 16.11.2020 року на ім`я командира військової частини від ОСОБА_2 надійшов рапорт, в якому ставилось питання про вирахування грошових коштів, які є помилково виплаченими з грошового забезпечення у розмірі 20% щомісячно.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) лейтенанта ОСОБА_2 , начальника речової служби тилу, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 12.04.2021 року №93 з військової служби у запас за п.п. «ґ», визначено таким, що справи та посаду здав і з 21 травня 2021 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до Одеського ОТЦК та СП м. Одеса.
З 21 травня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Також, у наказі визначено залишок невідшкодованої суми за завдані збитки державі в сумі 24 939,88 грн., на підставі наказу від 16.11.2020 року №576, підлягає відшкодуванню в судовому порядку в рамках проведення претензійно-правової роботи.
Посилаючись на завдання відповідачем майнової шкоди, позивач звернувся до суду із цим позовом щодо її відшкодування в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Згідно із ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
У ст. 3 вказаного Закону України від 03.10.2019 року №160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.
Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.
За правилами ст. 12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Виходячи з обставин цієї справи, апеляційний суд враховує, що питання про відшкодування майнової шкоди виникло у зв`язку із помилково виплаченим позивачу грошового забезпечення.
Фактично надмірне нарахування, за висновком відповідача, грошового забезпечення не відбулось внаслідок неправомірних дій, бездіяльності чи рішень позивача і таких обставин не встановлено за наслідками відповідного службового розслідування.
Відповідачем не з`ясовувалось в установленому порядку як фактичність наявності шкоди; протиправність поведінки особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди так і не вирішено питання про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, як це передбачено у ст. 8 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX.
На момент звернення із цим позовом також відсутня і відмова військовослужбовця від добровільного відшкодування шкоди, що відповідно до положень ст. 12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX дає військовій частині правові підстави стягнути з особи, звільненої з військової служби, завдану шкоду в судовому порядку.
Одночасному врахуванню підлягає те, що згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що під час звернення із цим позовом військовою частиною вимоги Закону України від 03.10.2019 року №160-IX не дотримано, колегія суддів не може погодиться із обґрунтованістю адміністративного позову та наявністю підстав для його задоволення.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
.
         
        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв