ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4738/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" до Київської митниці Держмитслужби про визнати протиправними дії  та скасування рішення-

В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва   з   адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби в якому просило:
- визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - Київської міської митниці ДФС України - по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020;
- скасування повністю рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020;
- зобов`язання Київської міської митниці ДФС України визнати заявлену Товариства з обмеженою відповідальністю "Марафеи Хоум" митну вартість товарів: в розмірі 10377,37 євро зазначену в Митній декларації №UA100020/2020/014987 від 13.02.2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З   огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що Між ТОВ "Марафет Хоум" та "Biochimica Spa" укладено Контракт 06.04.2019 №3, на підставі якого протягом строку дії вказаного Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах EXW зі складу "Biochimica Spa".
У лютому 2020 року "Biochimica Spa" здійснив поставку товарів позивачу на умовах EXW зі складу "Biochimica Spa", що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №094460.
До Київської митниці Дермитслужби подано митну декларацію від 13.02.2020 №UА100020/2020/014987 для здійснення митного оформлення товару на загальну суму 10377,37 Євро:
арт. 1PFBIDA0700S3 Mangiacalcare Limescale remover 500ml (Спрей для усунення вапняного осаду). Всього 4608 шт.;
арт. 1PFBIDA601401 Mangiacalcare Limescale remover trigger 500 ml (Спрей для усунення вапняного осаду). Всього 2430 шт.;
арт. 1PFBILE0533S6 Soft Hands and washing machine liq. det. "Wool and Delicate" 2000 ml (Рідкий засіб для прання). Всього 324 шт.;
арт. 1PFBIBC4025S4 Soft Light duty liquid detergent "Wool and Delicate Caress" 1000 ml (Рідкий засіб для прання). Всього 360 шт.;
арт. 1PFBILC4020S7 Soft Light duty liquid detergent "Wool and Delicate" 1000 ml (Рідкий засіб для прання). Всього 360 шт.;
арт. 1PFBIBC4005S6 Soft Heavy duty liquid detergent "Black" 1000 ml (Рідкий засіб для прання). Всього 720 шт.;
арт. 1PFBIBF2022S3 Soft Liquigel detergent ""Linfa di Aloe" 2500 ml (Рідкий засіб для прання). Всього 384 шт.;
арт. 1PFBIAG3499S5 Soft Balm softener "Sweet Talco" 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання). Всього 288 шт.;
арт. 1PFBIAG3502S7 Soft Balm softener "Magic Fresh " 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання). Всього 288 шт.;
арт. 1PFBIAG3501S7 Soft Balm softener "Magic Passion" 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання). Всього 1152 шт.;
арт. 1PFBIPC0300S7 Scansafatiche Hard surfase and floor detergent "Lavaincera" 1000 ml (Засіб для миття підлоги). Всього 1440 шт.;
арт. 1PFBIPC5030S4 Scansafatiche Floor detergent "Parquet' 1000 ml (Засіб для миття паркету). Всього 1440 шт.;
арт. 1PFBIBC4016S3 Soft Heavy duty liquid detergent "Mix Color" 1000 ml CLP ( Рідкий засіб для прання). Всього 720 шт.;
арт. 1PFBIAG3498S7 Soft Balm softener "Magic Flower" 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання). Всього 576 шт.;
арт. 1PFBIAG3504S8 Soft Balm softener "Muschio Bianco" 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання). Всього 864 шт.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем разом з митною декларацією від 13.02.2020 №UА100020/2020/014987 подано, зокрема: контракт (код документу 4104); інвойс (код документа 3105); міжнародна товарно-транспортна накладна CMR (код товару 2730); сертифікат походження товарів (7011); сертифікат перевезення (походження) товарів форми EUR.1 (код товару 7003); документи на перевезення товарів (код товару 2950); інші некласифіковані документи (код документа 9000); платіжне доручення на оплату товарів.
Крім того, представником позивача для підтвердження митної вартості товару направлено лист від 13.02.2020 №024 на адресу Київської митниці Держмитслужби щодо підтвердження митної вартості товару №1 за ВМД від 13.02.2020 №UА100020/2020/014987 разом з наступними документами: договір організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 291019 від 29.10.2019р.; Рахунок на транспортування №282 від 12.02.2020р.; Прайс-лист виробника б/н від 01.02.2019р.; Прайс-лист ТОВ "Марафет Хоум" для реалізації в Україні б/н від 05.11.2019р.; Копія експортної декларації №352304 від 02.01.2020р.; Рішення ОАС м. Києва №640/17807/19 від 28.10.2019р.; Постанова Шостого ААС № 640/17807/19 від 28.01.2020р.; проформа-інвойс на наступну поставку від 03.02.2020; лист "Biochimica Spa" б/н від 03.02.2020.
Також, у згаданому листі представником позивача зауважено, що попередня оплата, згідно П/Д від 05.02.2020 №46, включає дві проформи-інвойс, а саме від 04.12.2019 №168 та від 03.02.2020 №8 з урахуванням залишку коштів за не відвантажений товар у січні 2020. Залишок підтверджується листом "Biochimica Spa" від 03.02.2020 №б/н.
Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 13.02.2020 №UA100000/2020/000074/2 за резервним методом.
Крім того, проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів.
Під час здійснення Київською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна декларація країни відправлення містить данні, що не відповідають даним у документах, наданих під час митного оформлення та додатково не надано на запит митниці, для підтвердження заявленої митної вартості товарів, документи в повному обсязі.
Незгода позивача із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів зумовила його звернення до суду   з   даним адміністративним позовом.
Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України   з   питань оподаткування.
Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно   з   частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби   з   урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно   з   частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно   з   митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно   з   частиною другою зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний   з   договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку   з   бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом   з   метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного   з   них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному   з   продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно   з   переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію   з   питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі   обмеження   у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом   з   метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України   з   поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки   з   цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки   з   цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відповідач у відзиві на позов зазначив, що за митною декларацією, спрацювала система аналізу ризиків щодо здійснення перевірки правильності визначення митної вартості товарів. На момент митного оформлення декларантом не надано всіх відомостей щодо складових митної вартості, а саме документів, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та відомості щодо складових митної вартості товарів, а саме:
1) рахунок-фактура (акт виконаних робіт, наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відомості до яких встановлюється належність послуг до товарів;
2) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
3) документи, що можуть ідентифікувати особу, що забезпечила перевезення та на користь якої здійснюється оплата за такі перевезення (договір на перевезення, заявки за наявності, що містять відомості стосовно перевезення).
Згідно   з   частиною першою статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів   з   аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, робота посадових осіб   з   аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом:
Вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості.
Перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування.
Перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо).
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів   з   наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.
Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів   з   рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця.
Перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї   з   операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу.
Перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій.
Перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження.
Перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну.
Перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.
Перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Відповідно до пункту 8 розділу 2 Наказу № 689, у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку   з   ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
З   урахуванням наведеного та враховуючи, що декларантом не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, контролюючим органом було витребувано від позивача додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.
Як вбачається   з   матеріалів справи, позивачем додатково надано митному органу:    контракт від 06.04.2019 №3, укладений між ТОВ "Марафет Хоум" та "Віосhіmіса Spa" (Італія); проформу-інвойс від 03.12.2019 №168 на загальну суму 10377,37 Євро; рахунок фактуру від 10.02.2020 №Е 24; CMR №094460; сертифікат перевезення (походження) товарів форми EUR.1.; платіжне доручення в іноземній валюті від 05.02.2020 на суму 18181,14 Євро про оплату за товару згідно Контракту №3; довідка від 12.02.2020 №02/12 про транспортні витрати; рахунок від 12.02.202 №282 на оплату транспортних послуг; прайс-лист виробника товару; договір від 29.10.2019 №291019 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом; декларацію країни відправлення від 10.02.2020 №ІТ 00590801205; рішення окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2019 у справі №640/17807/19, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 у справі №640/17807/19, лист від 29.07.2020 №01/07; прайс від 05.11.2019 ТОВ "Марафет Хоум"; проформу-інвойс від 03.02.2020 №8 на суму 10012,40 Євро; лист "Віосhіmіса Spa" від 03.02.2020 №б/н.
Відповідно до розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється   з   використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
Якщо додатковий аркуш А заповнюється на товари декількох найменувань, то витрати на транспортування їх у місце ввезення розподіляються між товарами різних найменувань пропорційно вазі брутто цих товарів.
Як вбачається   з   матеріалів справи, довідку про транспортні витрати від 12.02.2020 №02/12, з якої вбачається, що перевезення вантажу здійснювалось автомобілем. Саме цей автомобіль вказано у транспортній накладній CMR №094460.
Оскільки відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2019 №291019 ТОВ "ДАОРА" наділено правом саме організовувати перевезення, отже залучення перевізника - компанію "TZOV RFVFZ-TRANS-SERVIS" на думку суду, не ставить під сумнів заявлену позивачем вартість транспортування товару. У поданій позивачем митній декларації вказано умови поставки за правилами EXW, що означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.
Відповідно до графи 20 митної декларації від 13.02.2020 №UA №100020/2020/014987 умовою постачання зазначено EXW - IT Zola Predosa.
Згідно з положеннями Інкотермс-2010, при умовах поставки EXW витрати на доставку на навантаження товару несе покупець товару.
Судом вказувалось, що одночасно з митною декларацією №UA №100020/2020/014987 від 13.02.2020 позивачем подано автотранспортну накладну CMR №094460, у якій перевізником товару зазначено "TZOV RFVFZ-TRANS-SERVIS" та довідку ТОВ "ДАОРА" про транспортні витрати від 12.02.2020 на загальну суму 56500,00 грн., у тому числі на транспортування за маршрутом 40069 Zola Predosa, Italy - п/п ЧОП у сумі 38904,00 грн.
На думку суду, позивач усунув вказану розбіжність шляхом подання митному органу договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2019 №291019 та Рахунок на оплату транспортних послуг з міжнародного перевезення вантажу від 12.02.2020 №282.
За наведеного, позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Разом   з   тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.
При цьому, митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №804/4365/16.
Разом   з   тим, відповідач під час розгляду справи не обґрунтував свій сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом та не довів правомірності застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність дій митного органу по коригуванню митної вартості товар, а тому рішення №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020, а також про зобов`язання Київської міської митниці Державної фіскальної служби визнати заявлену   товариством з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" митну вартість товарів зазначену в Митній декларації, суд зазначає наступне.
Дії контролюючого органу щодо застосування того чи іншого методу митної вартості товару в розумінні вимог Митного кодексу України належить до повноваженнями посадових осіб такого контролюючого органу під час митного оформлення товарів. Вказані дії отримують юридичне значення для позивача виключно у разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, однак самі по собі не впливають на права та обов`язки позивача.
Митний кодекс України передбачає процедуру прийняття митної декларації, зокрема, частина дванадцята статті 264 Митного кодексу України визначає, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно за частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України   з   поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Після скасування спірних рішень процедура прийняття митної декларації та митного контролю є незавершеною, бо відповідне рішення органом не прийняте. Тому, митний орган зобов`язаний самостійно завершити вказані процедури шляхом прийняття рішення за результатами розгляду декларації.
За наведеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2020/000074/2 від 13.02.2020, а також про зобов`язання Київської міської митниці Державної фіскальної служби визнати заявлену   товариством з обмеженою відповідальністю "Марафет Хоум" митну вартість товарів зазначену в Митній декларації задоволенню не підлягають.
Водночас, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості є належним та достатнім способом захисту інтересів   товариства   в спірних правовідносинах.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення   з   додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242,   308,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України, колегія суддів,      -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2021 року -   без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.   328,   329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

                                                                                          А.Ю. Кучма