УХВАЛА

25 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 320/7946/20
адміністративне провадження № К/990/11436/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №320/7946/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0099434-50061002 від 22 лютого 2019 року, згідно з яким визначила позивачу грошове зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за 2019 рік у сумі 25000,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено..
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №320/7946/20 відмовлено.
Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, Головне управління ДПС у Київській області оскаржило його в касаційному порядку.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
З оскаржуваного судового рішення вбачається та не заперечується в касаційній скарзі, що Головне управління ДПС у Київській області - суб`єкт владних повноважень апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції від                    25 листопада 2020 року подав 06 грудня 2021 року. 
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийнято у порядку письмового провадження 25 листопада 2020 року, копію якого отримано відповідачем 26 листопада 2020 року, що підтверджується звітом про доставку листа (а.с. 33), а також підтверджується самим апелянтом в апеляційній скарзі. 
Тобто, відповідачу було відомо про винесене рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в межах даної адміністративної справи, проте Головне управління ДПС у Київській області вкотре з апеляційною скаргою звернулася лише 06 грудня 2021 року.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за поданою 06 грудня 2021 року апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, вірно застосував положення частини другої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Київській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №320/7946/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                              І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                   О. О. Шишов
                                                                                                                            М. М. Яковенко