УХВАЛА

27 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 215/497/21
провадження № К/990/8791/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича про «визнання бездійства протиправними і права громадянина на попередження за можливістю страждань і болю на підставі ст. ст. 6, 7 КАС України»,
в с т а н о в и в :
22 лютого 2022 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.
13 квітня 2022 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вимогам процесуального закону, перевіривши аргументи касаційної скарги і вивчивши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.
Позивач звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода В. М., у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 09.09.2019 р. вх. 840, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст. ст. 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ;
визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 09.09.2019р.вх.840,яка виявилася у відмові подати клопотання Криворізькому міському голові та встановити наявність у нього компетенції (повноважень)подавати ці клопотання;
визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 09.09.2019 р. вх. 840, яка виявилася у відмові надати суму коштів на ліки відповідно до рецептів від 06.09.2019 р. № № 227, 228, 229, 230, 231, 232, 233, 234, 235, 236 (10 рецептів) та зазначити закон вимоги якого порушено згідно ст. 249 КАС України;
визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича за результатом розгляду заяви від 09.09.2019 р. вх. 840, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб які розглядали заяву».
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 01 лютого 2021 року справу передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності положенням статей 160, 161 КАС України та надано позивачу строк для усунення зазначених у ній недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року, у зв`язку із неусуненням позивачем недоліків позовної заяви позовну заяву останньому повернуто. 
Вважаючи зазначені судові рішення ухваленими з порушенням норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу. 
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Отже, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
За змістом частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 215/497/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    О. В. Кашпур

                                                                                                    С. А. Уханенко