ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	Львів	Справа № 140/3265/21 пров. № А/857/3937/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,  
за участі секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 140/3265/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі-,-
головуючий суддя Валюх В.М.
час ухвалення рішення 28.01.2022,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

                                                    В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУНП у Волинській області) про скасування наказу від 05.03.2021 №66 о/с в частині звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП УНП у Волинській області, зобов`язання виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час незаконного звільнення.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Вказані судові рішення були оскаржені позивачем в касаційному порядку. Так, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду від 10.11.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 в справі №140/3265/21 повернуто особі, яка її подала. Ухвалою Верховного Суду від 30.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 в справі №140/3265/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 в справі №140/3265/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії.
19.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 за нововиявленими обставинами.
Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник вважає існування істотної для справи обставини, що не була і не могла бути йому відома на час розгляду справи. Такою обставиною є те, що з відповідей, які позивач отримав на свої запити, та під час спілкування з колегами, позивачем були встановлені нововиявлені обставини, які не були досліджені в судовому порядку, а саме:
18.11.2021 ОСОБА_2 надала копію листа НПУ від 08.04.2021 №120зі/12/4/-3-2021, згідно з яким штатна чисельність ГУНП у Волинській області станом на 01.01.2021 становила 2269 од. і станом на 01.01.2021 та 05.01.2021 всі посади в територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП у Волинській області були вакантними;
30.10.2021 позивач отримав лист ГУНП у Волинській області від 25.10.2021 №58зі/05/12/1-2021, згідно з яким в ГУНП відсутній документ, яким встановлено, що досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_1 відповідає посаді старшого інспектора-чергового відділу моніторингу Луцького РУП ГУНП у Волинській області чи дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області, чи дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області;
згідно з відповіді на запит про доступ до публічної інформації від 13.10.2021 листом ГУНП у Волинській області від 23.10.2021 №55зі/05/12/1-2021 позивачу було запропоновано 05.01.2021 лише 3 вакантні посади середнього класу поліції, а не всі вакантні посади в територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП у Волинській області. Всі три запропоновані посади знаходилися у інших підрозділах, а не в тому, в якому проходив службу, при тій обставині, що займана посада заступника начальника відділення поліції реорганізовано, а не ліквідовано, як зазначає відповідач. В рішенні Волинського окружного адміністративного суду відсутня інформація про те, яким чином встановлено всі наявні вакантні посади (їх кількість) та яким чином їх пропонували позивачу.
Крім того, згідно з листом ГУНП у Волинській області від 26.10.2021 №56зі/05/12/4-2021 посада заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області до реформування до 31.12.2020 мала спеціальне граничне звання майор поліції, відповідно до листа ГУНП у Волинській області від 23.10.2021 №55зі/05/12/1-2021 позивачу не було запропоновано жодної посади з граничним спеціальним званням майор поліції, в рішенні суду встановлено, що позивачу пропонувалися рівнозначні посади з граничним спеціальним званням капітан поліції.
ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №140/3265/21 та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №140/3265/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами доводи про те, що позивачу не було запропоновано жодної посади з граничним спеціальним званням «майор поліції», а в рішенні суду встановлено, що позивачу пропонувалися рівнозначні посади з граничним спеціальним званням «капітан поліції» також не можуть бути підставою для перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у даній справі за нововиявленими обставинами з огляду на те, що така обставина була відома суду та позивачу, про таку обставину позивач зазначав у відповіді на відзив та в апеляційній скарзі, стверджуючи, що посади з граничним званням «майор поліції» йому не пропонувалися, а неприйняття судами першої та апеляційної інстанцій вказаних аргументів є підставою лише відповідно для апеляційного чи касаційного оскарження судових рішень.
Суд також звернув увагу на те, що надання правової оцінки подібним правовідносинам в інших судових рішеннях (справи №140/3510/21, №140/3414/21, №140/3673/21), на які покликається заявник у клопотанні від 20.01.2022 з додатками також не може вважатися нововиявленими обставинами та підставою для перегляду судового рішення у цій справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 1 частини першої, частини другої статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є крім іншого істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Частиною 4 ст. 361 КАС України вказано, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Таким чином, стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду. Відтак, нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час особі, яка звертається із заявою, та не були встановлені судом; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно зазначити, що ознаками нововиявлених обставин є їх істотність та наявність існування під час розгляду справи. Тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував по суті.
Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду. Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Разом з тим, не відноситься до поняття нововиявленої обставини новий доказ у справі або нове обґрунтування позовних вимог, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.3, 4 ст.361 КАС України).
Колегія суддів враховує, що Європейський Суд з прав людини в рішенні зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане сумніву (справа Брумареску проти Румунії, постанова від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Отже, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, проте він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Крім того, судова колегія зазначає, що нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.
Слід зауважити, що частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. При цьому, не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Крім того, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 травня 2018 року (справа № 303/3535/16), від 02.05.2018у справі №303/3535/16-а, від 04.09. 2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі №826/14224/15, ухвалі Верховного Суду від 01.02.2019 у справі №2040/7218/18.
Відповідно до статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно пункту 5 частини другої статті 364 КАС України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.
При застосуванні наведених положень важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. Європейський суд з прав людини допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.
Як зазначалось судом, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник вказує, що відповідно до отриманого 18.11.2021 від ОСОБА_2 листа НПУ від 08.04.2021 №120зі/12/4/-3-2021 штатна чисельність ГУНП у Волинській області станом на 01.01.2021 становила 2269 од., станом на 01.01.2021 та 05.01.2021 всі посади в територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП у Волинській області були вакантними (т.2, а. с.14-15), а вказана обставина не була відома на час розгляду справи і судами першої та другої інстанцій не досліджувалася.
Однак, суд першої інстанції вірно звернув увагу заявника на те, що у матеріалах справи наявні звіти про добір та рух кадрів до ГУНП у Волинській області станом на 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, розстановки працівників Володимир-Волинського РВП, Ковельського РУП, Камінь-Каширського РВП, Луцького РУП ГУНП у Волинській області на посадах постійного штату станом на 05.01.2021, 17.02.2021, 24.02.2021, 01.03.2021, 03.03.2021, 05.03.2021. Відтак обставина щодо вакантних посад станом на 01.01.2021 та 05.01.2021 була відома заявникові та суду, оскільки під час розгляду та вирішення справи позивач вказував про наявність вакантних посад станом на 01.01.2021 та 05.01.2021, про що зазначено у відповіді на відзив та в апеляційній скарзі у даній справі. 
Також у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що згідно із листом ГУНП у Волинській області від 25.10.2021 №58зі/05/12/1-2021 (т.2, а.с.13) в ГУНП відсутній документ, яким встановлено, що досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків позивача відповідає посадам старшого інспектора-чергового відділу моніторингу Луцького РУП ГУНП у Волинській області чи дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області, чи дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення №3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.
Однак, слід погодитись із судом першої інстанції, що викладена у листі ГУНП у Волинській області від 25.10.2021 №58зі/05/12/1-2021 інформація не містить фактичних даних, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 встановлені фактичні обставини щодо пропонування позивачу наявних вакантних посад в ГУНП у Волинській області. Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що вказаний лист ГУНП у Волинській області від 25.10.2021 №58зі/05/12/1-2021, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки є доказом, який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. 
Доводи позивача про те, що йому не було запропоновано жодної посади з граничним спеціальним званням «майор поліції», а в рішенні суду встановлено, що позивачу пропонувалися рівнозначні посади з граничним спеціальним званням «капітан поліції» суд вірно відхилив, оскільки така обставина була відома суду та позивачу, про таку обставину позивач зазначав у відповіді на відзив та в апеляційній скарзі, стверджуючи, що посади з граничним званням «майор поліції» йому не пропонувалися.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що викладені у заяві ОСОБА_1 обставини про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, не є підставами для перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у цій справі.

Що стосується решти доводів апеляційної скарги, то такі на законність рішення суду першої інстанції не впливають, висновків цього суду не спростовують, а відтак і не потребують додаткового аналізу судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329, 363 КАС України, суд, -

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 140/3265/21 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 21 квітня 2022 року