Постанова
Іменем України
21 червня 2022 року
м. Київ
справа №461/7329/19
провадження № 61-3202св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальності «Львівенергозбут»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В., від 03 березня 
2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальності (далі - ТОВ) «Львівенергозбут» про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У грудні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львов від 13 грудня 
2021 року.
Апеляційний суд виходив з того, що у встановлений судом строк, ОСОБА_1 не усунуті недоліки апеляційної скарги щодо обґрунтування належними доказами поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 березня 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду із стадії відкриття апеляційного провадження.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У березні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 березня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали справи із суду першої інстанції.
У червні 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків суду про визнання неповажними зазначених ним підстав поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Стверджує, що копія оскаржуваного в апеляційному порядку додаткового рішення районного суду на його адресу засобами поштового зв`язку не надсилалася, а він отримав її 26 січня 2022 року у приміщенні Галицького районного суду м. Львова, після чого 04 лютого 2022 року подав апеляційну скаргу.
За таких обставин вважав, що мав передбачене законом право на поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи
В поданій 04 лютого 2022 року апеляційній скарзі на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львов від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 просив відповідно до пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваного судового рішення отримав 26 січня 2022 року в приміщенні суду.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доказів поважності причин пропуску цього строку.
На виконання ухвали суду від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав заяву в якій посилався на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженні міститься в апеляційній скарзі, а надати докази на підтвердження дати отримання копії оскарженого судового рішення він не має можливості, оскільки листування із районним судом здійснюється через скриньку для приймання кореспонденції. При цьому наполягав, що копію оскарженого рішення отримав 26 січня 2022 року.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху та встановлено строк - десять днів з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків шляхом подання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження (копії клопотання з відміткою про отримання копії оскаржуваного рішення 26 січня 2022 року).
У заяві від 01 березня 2022 року ОСОБА_1 вважав помилковим висновок апеляційного суду про відсутність доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
 
Позиція Верховного Суду
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право має бути забезпечене справедливими судовими процедурами.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.
Усталеною практикою ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» 
від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів особи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Згідно із частинами п`ятою-сьомою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
У справі, що переглядається, ухвалою Львівського апеляційного суду 
від 03 березня 2022 року, з посиланням на положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львов від 13 грудня 2021 року.
Проте такі висновки є передчасними, оскільки суд апеляційної інстанції, 
не перевірив належним чином доводи заявника про наявність передбачених законом підстав для поновлення пропущеного строку.
ОСОБА_1 стверджував, що копію оскарженого в апеляційному порядку судового рішення отримав 26 січня 2022 року.
При цьому матеріали справи № 461/7329/19 взагалі не містять доказів вручення ОСОБА_1 копії оскарженого в апеляційному порядку судового рішення.
Сама по собі наявність в матеріалах справи супровідного листа від 13 грудня 2021 року (т.1 а.с. 185) щодо надсилання позивачу копії додаткового рішення, не є доказом вручення ОСОБА_1 цього судового рішення.
Отже доводи ОСОБА_1 про отримання копії оскарженого в апеляційному порядку судового рішення 26 січня 2022 року не спростовані, а інша дата вручення йому копії вказаного судового рішення не встановлена.
Частиною другою статті 354 ЦПК України встановлені випадки, за яких особа має безумовне право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. При цьому вказаному праву особи кореспондує обов`язок суду поновити пропущений строк, за наявності відповідної заяви (клопотання), особи, яка подає апеляційну скаргу.
Таким чином висновки апеляційного суду про наявність передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження є помилковими.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 березня 2022 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович